152 ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR, 186 8. 



ringa. Chlorhalten, beräknad på askan, gör 3.57 % af denna och 

 svafvelhalten lika mycket; dertill kommer 1.7 % kiselsyra i 

 askan. Fosforsyra bestämdes särskildt i 0.1418 gramm aska, som 

 upplöstes i ett stort öfverskott af salpetersyra, upphettades 

 dermed 8 timmar, samt afdunstades, på sista slutet under för- 

 nyad tillsats af saltsyra. Den från kiselsyra befriade lösningen 

 fälldes fullständigt med molybdenlösning, hvarefter fosforsyran 

 vägdes som pyrofosforsyrad talkjord; dess vigt var 0.0018, mot- 

 svarande 0.85 % fosforsyra af askan och 0,1 % af mineralet. 

 För att afgöra, huruvida mineralet möjligen innehöll kolsyrade 

 föreningar (med syror kunde icke den minsta fräsning bemär- 

 kas), gjorde jag qvantitativt kolsyreprof på 1.1014 gr. möjligast 

 finrifvet mineral, hvarvid apparatens innehåll uppvärmdes till 

 nära kokning och 50 CC torkad luft genomleddes; vigtsförlusten, 

 som här borde uttrycka maximum af kolsyra, var blott 3 milligram, 

 motsvarande 0.27 % kolsyra på mineralet och 2.4 % mot askan. 

 Dessa elektronegativa ämnen tillsammans räcka ej på långt när 

 att mätta alkalierna och kalken. 



Huminitens förhållande till syror och alkalier. 



Utspädda syror utdraga baserna ur mineralet med lätthet, 

 så att en kort stunds uppkokning med utspädd saltsyra är till— 

 räckligt, för att äfven lerjorden helt och hållet, eller till största 

 delen, skall gä i lösningen. Till och med utspädd salpetersyra 

 vid vanlig temperatur utdrager snart en betydlig mängd lerjord. 

 Häraf synes, att lerjorden ej ingår i mineralet såsom mekaniskt 

 inmängd Gibbsit eller Diaspor. 



Till följe af det anförda kan jag ej sluta annat, än att 

 sjelfva den organiska beståndsdelen af huminiten är det ämne, 

 med hvilket baserna hufvudsakligen äro förenade. Jemför man 

 nu dennas procentiska sammansättning, beräknad på vatten- och 

 askfri substans, med analysen på humussyran (sid. 145), så visar 

 sig en omisskänlig likhet emellan dessa ämnen. Afven hos det 

 förstnämnda ämnet finner man en särdeles låg vätehalt, som är 

 lägre än hos de vanliga humusämnena, och äfven mycket lägre än 



