EKMAN. KEMISK UNDERSÖKNING AF NULL ÅBERG AKTEN. 153 



hos brunkolen, med hvilka mineralet eljest visar flera överens- 

 stämmelser 1 ). Intet synes väl nu ligga närmare till hands,, än 

 att det ifrågavarande mineralet hufvudsakligen utgöres af den 

 nyssnämnda humussyran i förening med baser, hvilka den dragit 

 till sig ur bergarten; humussyra eller lösliga humussyrade salter 

 kunde hafva bidragit att bortfräta de små runda kalkbolla rne i 

 bergarten och pa samma gång, mättade med kalk, hafva kom- 

 mit till aflagring i de bildade håligheterna. Icke desto mindre 

 visa följande försök, att den organiska beståndsdelen af humi- 

 niten till alldra största delen är af indifferent karakter. 



Af sodalösning angreps det pulfriserade mineralet trögt. 

 Med kalilut ficks en svartbrun lösning; efter ett par timmars 

 behandling uttvättades det olösta, och då detta på nytt behand- 

 lades med kali. färgade sig lösningen fortfarande dunkel, men ännu 

 efter 8 timmars uppvärmning var det mesta af substansen olöst. 

 . 1.1976 gr. finrifven huminit behandlades med salpetersyra 

 (af 9 % XO-) vid vanlig temperatur. Den affiltrerade lösningen 

 bragtes till torrhet i en degel, innehållande fint fördelad kiselsyra, 

 hvarefter glödgades strängt; degelns vigtstillökning blef 0.0933 gr., 

 således hade ^ af askbeståudsdelarne blifvit lösta. Det af sal- 

 petersyran olösta pulfret behandlades nu med utspädd kalilös- 

 oing, da redan vid vanlig temperatur en svartbrun lösning erhölls. 

 Efter 12 timmars upphettning i vattenbad i tillslutet kärl togs 

 den olösta återstoden på filtrum; den vägde, torkad vid 120° 

 till konstant vigt, 0.6330 och kalit hade således blott utlöst 

 22 % af huminitens organiska beståndsdel. Den af kalit olösta 

 delen bildade en svart, uppsvälld och sammanbakande massa, 

 som var ytterst trög att uttorka; det hade varit af intresse 

 att göra en förbränningsanalys a densamma, men tiden tillät 



') Brunkolens vätehalt är i medeltal ungefär 5.6 %; hos jordar tade conglo- 

 m er a t er kan den aedgå lill 4.3 % af vatten- och askfri substans, .lag bar 

 härmed för öiYigl ingalunda velat säga, att någon skarp gräns mellan "brun- 

 kol" och "humusämnen" skulle kunna uppdragas. 1 sammanhang med den 

 nämnda laga vätehalten torde man för öfrigt erinra sig huminitens egenskap 

 aii \iil upphettning ej brinna med laga, eller vid försök i mindre skala afge 

 märkbar mängd af olj artade destillationsprodukter. 





.-• 





