206 ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR, 1868. 



ledning till mineraliernas särskiljande från hvarandra, som ge- 

 nom af D:r N. Svensson å härvarande laboratorium utförda 

 analyser å den Wer inländska svanbergiten till fullo bevisats, 

 att mineralet äfven å Horrsjöberget till och med, som det synes, 

 i vanligaste fall, uppträder med afgjordt rådande kalkhalt och 

 med jemförelsevis ganska ringa halt af alkalier. I medium af 

 4 ganska väl öfverensstämmande analyser erhölls: 



SO 3 1392 8.352 4.57 



PO 5 16.15 9.039 5.00 



A10 :5 39.57 18.523; 



} 1047 

 FeO ;i 1.79 0.531J 



CaO '. 11.79 3.368] 



NaO 0.93 0.240; 2.02 



KO 0.43 0.073^ 



tlO 14.74 13.102 7.20 



99.32. 

 Häraf beräknas den dock måhända nog invecklade formeln : 



(R 4 P + K P) + 3 (R 2 S) + 14 H 

 Den i ofvananförda analys af Westanå-svanbergiten an- 

 märkta rätt betydliga blyhalten, som för öfrigt är af särskildt 

 intresse såsom ytterligare antydande den redan af andra grun- 

 der framhållna nära slägtskapen med Beudantiten, lemnar ännu 

 ett bevis för det vexlande blandningsförhållande, hvari de ba- 

 siska oxiderna i ifrågavarande egendomliga mineral kunna ingå. 

 Blyhalten är också för ingen del konstant, utan felas stundom 

 helt och hållet. Att den icke härrör af insprängd blyglans är 

 utom allt tvifvel. 



Att vattenhalten äfven i Westanå-mineralet är större än 

 den efter Rammelsbergs formel antagna, bevisas äfvenledes af 

 Svenssons analyser. 



Det hade varit min afsigt att vid vunnen tillgång på Horr- 

 sjöbergets Svanbergit underkasta mineralet från båda fyndorterna 

 en grundlig jemförande granskning för att om möjligt förlika de 

 hvarandra ännu väl mycket motsägande resultaterna. Jag har 

 dock hittills ej dertill kommit i tillfälle. Emellertid torde åt- 



