MEVES, BIDRAG TILL SVERIGES ORNITHOLOGI. 255 



Museerna i Malmö och Lund besöktes naturligtvis, och jag 

 fann der tillfälle att göra några ornithologiska anteckningar. 

 Professor Naumaus dyrbara skelettsamling väckte äfven stort 

 intresse. Genom macerering uti asther har det lyckats honom 

 att borttaga allt fett ur benen, sä att de blifvit fullkomligt 

 hvita. Derj einte äro många skeletter med yttersta noggrannhet 

 sä preparerade, att de vigtigaste ligamenter och membraner 

 bibehållits. Skeletter af Salamandra maculata, Triton cristatus, 

 Lacerta agilis, Sorex- vulgaris, några ormar, Anarychas lupus, 

 Colymbus arcticus, Podiceps rubricollis m. fl. kunde jag ej nog 

 betrakta och beundra. Af större sällsyntheter vill jag blott 

 nämna: Simia troglodytes, S. gorilla, omkring 5 fot hög, Gallo- 

 pithecus med sina märkvärdigt höga nagelben och Manatus 

 "americanus", hvars tänder mycket påminna om tänderna hos 

 idislande djur. 



Vid Wendelsbäck och Stehag uppehöll jag mig från den 

 29 Juni till den 3 Juli och gjorde med Hr C. Möller, som 

 äger en vacker samling af foglar och ägg, ofta utflykter. Sist- 

 nämnda dag sammanträffade jag i Wexiö med Hr G. Kolthoff 

 från Skara, hvilken jag erbjudit att på min bekostnad följa 

 mig på den återstående delen af min resa, emedan jag kände 

 honom som en skicklig skytt och väntade mig mycket arbete 

 på Oland. Den 6 inträffade jag åter- på denna ö, och reste 

 först norrut till trakten af Boda. Hornsjön besöktes och jag 

 förvånades att nu der träffa hvarken Larus ridibundus eller 

 Sterna nigra, hvilka båda, då jag 1847 uppehöll mig på stället, 

 der voro allmänna. Jag fick nu höra, att en inspektor af okun- 

 nighet förklarat, att dessa, hufvudsakligen insektätande foglar, 

 voro skadliga för fiskeriet, och att han för omkring 3 — 4 år 

 sedan lyckats så grundligt utrota eller bortskrämma dem, att 

 intet par sedan dess hade bosatt sig der. Sedan andjagten dem 

 Ii Juli åter blifvit tillåten, deltog jag i flera större sådana 

 jagter, hvilka dock, i anseende till det höga vattnet och emedan 

 en stor del af änderna ännu voro mycket små, ej utföllo till- 

 fredsställande för "jägarne". 



