MEVES, BIDRAG TILL SVERIGES ORNITHOLOGI. 263 



Picus major, Linn. 



Picus med ins, Linn. Anträffade jag blott vid Stehag, der den ej 

 var sällsynt. Ett par gamla skötos, hvaraf honan utmärkte sig 

 genom gråbrun ryggfärg. Ett bo med 5 stycken flygfärdiga un- 

 gar hittades i en ek omkring 14 fot öfver marken; de matades 

 ifrigt af föräldrarne med fjärillarfver (Geometra och Tortrix), 

 som rikligt funnos på ekbladen. En ung hanne i nästdrägt 

 liknade mycket de gamla, men, utom på vingarna, hade allt 

 hvitt en svafvelgul anstrykning; skaftfläckarna på undersidan 

 voro otydliga och den röda hjessan samt undergumpen blekare. 

 Iris på de gamla brunröd, på de unga brun. Herr C. Möller 

 visade mig ett uttaget bo, som var endast 3 fot öfver marken; 

 det hade i Maj innehållit 5 ägg på en bale sönderhackadt, 

 multnadt ekträ. 



Picus tridactylus, Linn. Förekommer i Stockholms-trakten, der 

 han äfven* någon gång häckar, t. ex. på Wermdön; ett derifrån 

 erhållet ägg var 26 mm. långt och 19 mm. tjockt. Bland 7 

 ägg, tagna i ett bo i Torneå Lappmark, var det minsta 24 — ■ 

 18 mm och det största 26 — 18 mm. En hona, köpt å Munk- 

 bron d. 8 Januari detta år, var utmärkt derigenom, att hon 

 hade öfre delen af hufvudet, från pannan till nacken, hvit; på 

 bröstsidorna funnos blott några långs- och på slaksidorna några 

 otydliga tvärfläckar. Hon liknade således Picus crissoleucos, 

 Brandt l ), och hade nästan mera hvitt, än en hona från Archan- 

 gel, som förvaras å Piks-Museum. 



Cuculus canorus, Linn. Göken fann jag i slutet af Maj 1847 

 på Oland, särdeles allmän och så litet rädd, att jag ofta på 30 

 steg kunde betrakta honom, då han satt på ett träd och gol; 

 nu sågs han der ganska sällan och var likasom på andra stäl- 

 len rädd. I Skåne sågs han oftare och några gånger äfven röda 

 honor. Den 25:te Juni hittade jag i Grefve Beck-Friis skogs- 

 plantering på Skanörsljung ett gökägg i ett bo af Anthus pra- 

 tensis med 4 ägg, hvilka det liknade, men var ljusare; dess 

 längd 21^ mm., tjocklek 18 mm. — Då man på sednare tiden 

 mycket ordat om gökäggens färg, vill jag här i korthet beskrifva 

 ännu 11 gökägg, som äro, jemte fosterföräldrarnes ägg, tagna 

 ur lika mänga bon. N:o 1, liggande ihop med 3 mörka ägg 

 af Anthus arboreus, blåaktigt hvitt med bruna och gråbleka, 

 glesa fläckar; N:o 2, med 2 af Motacilla alba, gröngrått, tätt 

 beströdt med olivbruna fläckar; N:0 3, med 4 af Sylvia rabe- 

 cula, grågult med täta gråa och gråbruna fläckar; N:o 4, med 

 5 af Sylvia rubecula, liknar det förra, men stötande mera i 

 rödt; i bada dessa bon likna de således fosterföräldrarnes; N:0 

 5, med 2 af Sylvia abictina, gröngrått med gråa och gråbruna 

 fläckar; N:o <">, med 1 af Musc. grisola, grönaktigt hvitt, med 



') Se Prof. SiNui.vAi.i.s Conspectnm avium picinarum, s. 14. 



