282 OFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR, 1868. 



hade qvarstannat på Oland, eller om de redan befunno sig på 

 flyttning, kunde ej utrönas. Hannen hade emellertid 2 stora 

 liggflückar, hvilka saknades hos honan. Båda voro mycket feta 

 och började anlägga vinterdräkten. Magen innehöll små skal- 

 baggar och vatteninsekter. 



Rec ur vi rost ra avocetta, Linn. Skärfläcken fanns endast -på 

 Schäfferi-ängen; den 27 Maj träffades der 24 — 30 stycken. Vid 

 mitt andra besök fann jag, att blott några par hade kunnat 

 utkläcka ungar, emedan deras ägg pä många sätt hade blifvit 

 förstörda. Den 21 Juli hittades en nykläckt dununge, en hona, 

 125 mm. lång; den blysvarta näbben 19 mm., tarsen 33 mm.; 

 benens färg klart blyblå, iris brun, öfversidan ljusgrå med rost- 

 gul anstrykning; ett streck från näbbroten öfver hjessan, ett 

 genom ögat; en rad större längs öfver gumpen och ett bredt 

 band på bakkroppen, på' gränsen af den hvita undersidan, voro 

 svarta; på skuldrorna och på lårbenen voro äfven några fläckar 

 antydda. De gamla hade crustaceer, alger* och småsten i 

 magen. 



Sterna hirundo, Gmel. och , 



Sterna arctica, Tem., anträffades såväl vid Skanör, som på Oland. 

 På sådana ställen, der båda arterna voro sysselsatta att fiska, 

 måste St. arctica alltid ge vika, när hon under högljudt skrik 

 förföljdes af den förra. 



Sterna minuta, Linn. På södra udden af Oland märktes blott ett 

 par, som den 26 Juli hade utflugna ungar. Deremot var lilla 

 tärnan temligen allmän vid Skanör och Kläppen. Den 25 Juni 

 hittades på den hvita sanden, på sistnämnda ställe, några ny- 

 kläckta ungar. Längden var 75 mm., näbben 7 mm., tarsen 

 8 mm., mellantån 9 mm.; näbben och benen blekgula, den 

 förra med svart spets; öfversidan gulaktigt grå, öfverallt be- 

 strödd med svartaktiga fläckar, hvilka blott på hufvudet bildade 

 sammanhängande band; undersidan hvit, pannan, kinden och 

 hakan blekgula. 



Sterna nigra, Linn. Svarta tärnan anträffade jag på Hjelstaviken 

 vid Ekolsund, den 30 Juni 1866, i ett antal af tolf till 14 

 par, och de hade då såväl ägg som ungar. På Oland fanns 

 den vid nästan alla större myror allmänt. Vid Borgholm höll 

 sig, ännu under flyttningen d. 20 — 25 Maj, ett mindre antal 

 öfver små träsken. De sväfvade oupphörligt af och an öfver 

 vattnet och doppade som oftast ned hufvudet efter en grönak- 

 tig mygglarv, troligen Chironomus, och de skjutna exemplaren 

 hade magen alldeles full af sådana. En nykläckt unge, som 

 förvaras i sprit, är blott 70 mm. lång, näbben 74 mm., tarsen 

 10 mm., mellantån 13 mm. Ett par andra, på hvilka smäll- 

 pennorna började framsticka, hade näbben 11 mm., tarsen 12 

 mm., mellantån 17 mm. lång. Öfversidan var dystert rostgul 

 med svarta fläckar och streck, af hvilka sistnämnda ett i nacken 



