288 ÖFVERSIGT AP K. VETENSK.-A.KAD. FÖRHANDLINGAR, 1868. 



ken; färgen pä detta baud mattades småningom och försvann 

 på den livita undergumpen; stjerttäckarne inunder blekt rost- 

 gula, ofvan livita med svarta spetsar; de svarta skulderbanden 

 matta och smalare. Ving- och'stjertpennorna voro ej ombytta. 

 Honans näbb var ännu blekare; bältet på öfra delen af ryggen 

 gräsvart med fin vattring, ät bröstet till grått blandadt med 

 brunt, blekast på bröstets midt; buken hvit, understjerttäckarne 

 med rostgul anstrykning. 



Anas clypeata, Linn. Ej sällsynt på Öland, isynnerhet den sö- 

 dra delen. Den 24 Juli hittade jag i högt gräs ett bo med 8 

 ägg, hvilka voro nästan kläckfärdiga, men efter 6 — 7 dagar, 

 hvarunder honan ständigt rufvade, fann jag att ungarna hade 

 en längre tid varit döda i äggen. Aggen voro ljust grågröna, 

 det minsta var 53 — 35 mm., det största 58 — 37 mm. 



En nykläckt unge från Jutland har öfversidan olivbrun, med 

 2 par gulaktiga fläckar; vingar utan ljus kant; undersidan grå- 

 hvit, kinden rostgul; ett streck framför ögat, och tvenne diver- 

 gerande /bakom det, bruna; den 16 ram. långa näbben vid ro- 

 ten h\ mm., vid spetsen 6^; tarsen 16 mm.; raellantån 20 min. 

 Ehuru mycket lik ungen af A. querquedula, torde den lätt igen- 

 kännas på den mot spetsen bredare näbben och de 2 banden 

 bakom ögonen. Sannolikt stöter färgen på nyss tagna mera i 

 grönt. 



Anas boschas, Linn. Ofverallt allmän. 



Anas acuta, Linn. Temligen allmän på Oland, der bon flere gån- 

 ger påträffades. Någon hanne i soinmardrägt lyckades det mig 

 ej att skjuta, ehuru jag såg flere vid Ottenby. 



Anas strepera, Linn. Snatteranden var ej med säkerhet känd så- 

 som svensk häckfogel, och upptogs derföre ej som sådan af 

 Prof. Sun de vall i "Svenska foglarna". På den ofta nämnda 

 Hjelstaviken träffade jag d. 20 Maj 1866 flere par, men lycka- 

 des ej att skjuta någon, ty de voro ovanligt skygga. På en 

 ny resa d. 3 Juni sköt jag en hanne och såg 20 — 25 par och, 

 ehuru jag då ej hittade något bo, hyste jag dock intet tvifvel 

 om att denna and häckade der. Vid förnyade besök, och ge- 

 nom Herr G. Engelharts benägna hjelp, erhöll jag sedermera 

 såväl honor som ungar. 



Det första svenska ex. af denna sällsynta and som Riks- 

 Museum erhöll, skänktes af Magister J. W. Lindblad, hvilken 

 hade köpt det vid Munkbron d. 25 Maj 1864. Det var en 

 äldre hanne, 548' mm. lång, 916 mm. bred; näbben 47 mm., 

 tarsen 36 mm., mellantån 52 mm.; öfverkäken längs midten 

 svart, vid kanten, likasom underkäken samt benen, smutsigt- 

 pomeransgul- - simhuden svartaktig; iris mörkbrun; hjessan och 

 nacken voro ej, såsom Prof. Nilsson uppger, "rödbruna 1 ) med 



') En hanne från Dalmatien på Riks-Museum har starkt rostgul färg både på 

 hufvudet och öfverhalsen. 



