MEVESj BIDRAG TILL SVERIGES ORNTTHOLOGI. 289 



svarta tvärfläckar", utan svarta med gråbruna kanter. De bå- 

 giga strecken på nedre delen af halsen och på bröstet voro 

 breda och på långt när ej så tätt stående, som på hannen,, 

 hvilken jag sköt d. 3 Juni 1866. Denne var något mindre, 

 sannolikt i andra året, stjerten brungrå, med ett snedt gulgrått 

 band på utfanet, och i det hela mindre vacker. Längd 513 

 mm., bredd 860 mm.; näbben 44 mm., tarsen 33 mm. En 

 gammal hona sköts d. 13 Aug. i närheten af skia full växta un- 

 gar. Hon var 507 mm. lång o,ch 842 mm. bred; näbben 36 

 mm., tarsen 31 mm.; mellan tån 51 mm.; benen smutsigt ockei- 

 gula, tålederna och simhuden svartaktiga, iris kastanjebrun. Den 

 hade en urblekt drägt, som, utom den hvita spegeln, mycket 

 liknade gräsandens. En gammal hona i höstdrägt sköts d. 16 

 Sept., men vingarna och stjerten voro ännu ej fullt utväxta. 

 Hjessan var svart med grönaktig glans; ett streck genom ögat, 

 äfvensom halsryggen, svartaktiga; pannans, hufvudets och hal- 

 sens sidor rostgråa, beströdda med svartbruna punkter; hakan 

 hvitgrå; öfre kroppsdelarne svartbruna med rostgråa fjäderkanter 

 och rostgula, ofta bågiga tvärfläckar, bredast längs skuldrorna: 

 underhalsen, bröstet och sidorna rostgulaktiga med stora dels 

 halfmånforraiga, dels pillika svartbruna fläckar; de öfre små. 

 vingtäckarna gråaktiga, de nedre bruna med hvitgråa och röd- 

 aktiga vågstreck. Den hvita spegeln bildas af tre vingpennors 

 ytterfan. Hannen i första fjäderdrägten hade mycken likhet 

 med den gamla honans höstdrägt, men färgen var mindre ren, 

 stötande i sotbrunt, fläckarna mindre och derföre tätare; på de 

 långa skulderfjädrarne saknades tvärfläckar. Af brunröda viug- 

 täckare fanns hos somliga ett större, hos andra ett mindre 

 parti; stjertpennoma svartgråa med afbrutna spetsar. En d. 10 

 September skjuten hanne hade på halsen, tätt öfver skuldrorna,, 

 ett större antal fjädrar med vågiga och vattrade tvärstreck. 

 Unga honor, skjutna d. 10 Augusti, skiljde sig hufvudsakligen 

 derigenom från hannarna, att den brunröda färgen på vingarna 

 saknades, samt genom en hvitgrå spegel och en tydligare teck- 

 ning af mörk- och ljusgrått pä de yttra stjertpennoma. En d. 

 10 November skjuten ung hona befanns i full ruggning af små- 

 fjädrarna, och det visade sig att alla nya fjädrar på buken 

 blefvo hvita, utan fläckar. 



Snatter-andens flygt är snabb och liknar gräs-andens; man 

 kan dock lätt känna igen henne på den hvita spegeln. Genom 

 den stora likheten med gräsanden, som honorna och ungarna 

 ha, är (let förklarligt, att den sä länge blifvit förbisedd. Förut 

 nämnde skogvaktare PETTERSON, kallade dem dock för Middel- 

 and, utan att känna det tyska namnet "Mittelente". 



Ana- penelope, Linn. Äfven denna and tyckes häcka vid Ekol- 

 sund, der llere hannar i sominardrägten skjötos. 



Anas querquedula, Linn. Träffades häckande temligcn allmänt 

 på Hjelstaviken, i Skåne och pä Öland. En d. 10 Augusti 



