330 ÖFVBRSIGT AF K. VETENSK.-AKA I). FÖRHANDLINGAR, 1868. 



nålen beständigt oscillerade; men man erhöll naturligtvis lätt 

 kännedom derom genom att observera de punkter på skalan, 

 hvarest magnetnålen vände om. - Om den positiva elektriciteten 

 utgick från uppheintaren a till trådledningen, så var magnet- 

 nålens utslag alltid åt lägre tal på skalan. Om nu kulorna f 

 och g skötos så nära tillsammans, att en gnistbildning emellan 

 dem uppstod för hvarje gång en gnista öfversprang mellan h 

 och d, så borde magnetnålens utslag hafva b Ii f vit mindre än 

 förut, emedan en del af urladdningsströmmen gick genom led- 

 ningen ■ cfge. Om gnistan vid fg blott vore ledare for elektri- 

 citeten, sä måste detta hafva blifvit fallet. Men i stället blef 

 utslaget 15 till 20 gånger större än förut. Utslaget var åt 

 samma håll, som om ingen gnistbildning mellan f och g ägde 

 rum. Ozn den positiva urladdningsströmmen utgår från a, så 

 delar den sig vid c, och en del genomgår gnistan vid fg och 

 den andra delen genomgår galvanometern i samma riktning som 

 de prickade pilarne utvisa. Uppkommer nu i den elektriska 

 gnistan, på samma sätt som i Voltas ljusbåge, en galvanisk 

 ström i motsatt riktning mot urladdningen, sä kommer denna 

 att genomgå ledningarne i den riktning som de utdragna pilarne 

 antyda. Den måste således gifva utslag pä magnetnålen åt 

 samma håll som urladdningsströmmen, och detta visade sig 

 äfven alltid vara förhållandet. Häraf måste man draga den 

 slutsatsen, att i den elektriska gnistan förefinnes en elektro- 

 motorisk kraft, som åstadkommer en ström i motsatt riktning 

 mot den urladdningsström, hvaraf gnistan förorsakas. 



För att ytterligare pröfva riktigheten af denna slutsats 

 förändrades förbindelsen mellan gnistbildningsapparaten och 

 trådledningarne på följande sätt. Denna apparat borttogs ur 

 bryggan mellan c och e och insattes i stället på sidan vid n. 

 I bryggan mellan c och e insattes den rheostat, som förut haft 

 sin plats vid m. Såsom lätt är att finna, måste nu den gal- 

 vaniska strömmen från gnistan åstadkomma ett utslag på mag- 

 netnålen åt motsatt håll mot urladdningsströmmen. Försöken 

 visade äfven, att detta alltid var fallet. Utslagens storlek i 



