EDLUND, OM DEN ELEKTR. GNISTANS ELEKTROM. KRAFT 337 



men följaktligen genomgick vätskan i kärlet, var galvanometern 

 G afskiljd. Sedan efter en bestämd tid maschinell gjorts overk- 

 sam derigenom, att upphemtarne a och b direkt förbundos med 

 hvarandra, sattes galvanometertråden medelst en kommutator 

 skyndsamt i förbindelse med polarisationskärlet, och magnet- 

 nålens successiva jemnvigtlägen observerades. 

 Försöket Ib'. Ingen gnistbildning mellan f och g. Magnetnå- 

 lens jemn vigtsläge före försöket = 219,0. De successiva 

 jemnvigtslägena efter polarisationen blefvo: 215,0; 217,5; 

 218,0. Största utslaget var således = 4 skaldelar. 

 Försöket 17. Gnistbildning mellan f och g. Magnetnålens jemn- 

 vigtsläge före försöket = 219,0. Magnetnålens successiva 

 jemnviütslägen efter polarisationen blefvo: 192,5; 209,0; 213,0; 

 214,5; 215,5; 215,5; 216,5; 217,0. 



Det första observerade jemnvigsläget efter platinaskifvornas 

 förening med galvanometertrådarne uppgick således nu till 26 7 5 

 skaldelar. 



Serien 6. 

 För att få ett mått på den elektromotoriska kraftens stor- 

 lek förfor jag på det sätt, att ledningstrådarne från en galva- 

 nisk stapel insattes emellan e och ra. Då en gnista öfverhop- 

 pade mellan kulorna f och g, var den galvaniska strömbanan 

 sluten genom den ledande gnistan, i annat fall öppen, och den 

 ström, som uppkom i gnistan, måste passera genom den galva- 

 niska stapeln. Bada strömmarne hade således samma lednings- 

 bana att genomgå, och bada existerade endast under den tid, 

 som gnistor öfverhoppade mellan f och g. Förhållandet mellan 

 de utslag, som hvardera strömmen förorsakade på galvanome- 

 tern, måste derföre vara lika med förhållandet mellan deras 

 elektromotoriska krafter. Med en kommutator kunde stapel- 

 strömmen omkastas, sä att densamma än gick i samma rikt- 

 ning med än i motsatt riktning mot gnistströmmen. Om den 

 sednares utslag pä galvanometern kallas x och stapelströtnmen.s 

 utslag för //, så har man således i det ena fallet x + y och i 

 andra ./,' — y. Häraf kan man lätt beräkna a- och //, äfvensom 



