EDLUND, 051 DEN ELEKTR. GNISTANS ELEKTROM. KRAFT. 343 



h varje gnista för sig, såsom Feddersen visat, ofta icke bildar 

 ett sammanhäagaride helt, utan består af en mängd partialgni- 

 stor. För att jemföra ljusbågens och gnistströmmens mekaniska 

 verkningar i afseende pä polytornas sönderrifning, måste man 

 således efter dessa antaganden först multiplicera den sednares 

 med 1000; och säkerligen bör i verkligheten multiplikationstalet 

 tagas ännu större. För det andra hafva de metalliska poly- 

 torna i ljusbågen så hög temperatur, att de ofta äro nära sin 

 smältpunkt, då de deremot i gnistan äro relativt obetydligt var- 

 mare än det omgifvande medium. Sönderrifningen fordrar der- 

 före utan tvifvel mer arbete i sednare fallet än i det förra. 

 Tagas dessa omständigheter i betraktande, så visar sig skilnaden 

 mellan det mekaniska arbetet i ljusbågen och det i gnistan helt 

 annorlunda, än hvad man vid första påseendet skulle tycka. 



Vid de föregående försöken för den elektromotoriska kraf- 

 tens bestämmande var afståndet mellan kulorna b och d oför- 

 ändradt detsamma. För att bestämma hvad inflytande en för- 

 ändring af detta afstånd kunde medföra, anställdes efterföljande 

 försök. 



Försöket 25. Afståndet mellan kulorna b och d ungefär 8 mil- 

 limeter. Gnistbildning mellan kulorna f och g. Magnet- 

 nålens jemnvigtsläge = 231,7. 



x — y x+y x — y 



150,0 111,5 158,0 



150,5 106,0 153,0 



101,0 



113,0 



Medium 107,9. 

 Medium för x — y = 152,9. 



Häraf erhålles: x + y = 123,8 



x — y = 78,8 



x = 101,3 



!J = 22,5 



- = 4,50. 



y 



