EISEN" OCH STUXBERG, OM GOTSKSA SANDÖN. 369 



II. Fauna. 



Vertebra t a. 



Mammalia. 



1. Plioea vitulina L. 



Hafsvikaren förekommer, synnerligen om hösten, i stor mängd. 

 Han uppehåller sig då mestadels vid Skäludden, der han kryper 

 upp på stenarne vid stranden, och der stundom en ensam per- 

 son kan, om nödig försigtighet iakttages, döda fyra till fem 

 stycken. Då vi en dag, när det var stark dimma och hafvet 

 var alldeles lugnt och stilla, tillfälligtvis kommo att rikta våra 

 steg förbi Skäludden, bléfvo vi på afstånd varse en mängd 

 halsvikare, som krupit upp på stenarne ute på refvet. Vi när- 

 made oss tyst och stilla; dä vi kommit närmare, upptäckte vi 

 tvenne, hvilka krupit upp på stranden. Men så snart desse 

 varsnat oss, slörtade de sig genast i hafvet, och innan kort 

 hade alla de öfriga följt exemplet. Deras antal uppgick till 25. 

 Eätt ofta får man se dessa djur i flockar af ungefär trettio 

 individer. Späcket. hos hafsvikaren lär uppgå till 6 — 7 Lisp., 

 då det hos följande art deremot sällan öfverstiger 3 Lisp. 



2. Phoca hispida Fabr. 



Småvikaven är ej sällsynt. Ungarna födas i Maj månads bör- 

 jan och fälla sin första drägt ungefär en månad senare. Den 

 10 Juni detta år (1867) skjöts en unge, hvilkeu ännu hade 

 qvar en del af första drägten. Hvad Nilsson i sin fauna 

 yttrar, att de nyfödda ungarne ej nedgå från isstyckena i vatt- 

 net förr, än de, fällt sin första drägt, står i fullkomlig strid 

 med de uppgifter vi fått på Sandön; ty enligt dessa är den 

 nyfödda ungen mycket rädd och kastar sig vid minsta buller 

 , i vattnet, hvarför han ock sällan fångas. Detsamma lärer ock 

 förhållandet vara med sinåvikar-ungarne vid Finlands vestra 

 kust 1 ). Som redan ofvanför är nämndt, uppgår späcket hos 

 denna art sällan till mer än 3 Lisp. 



3. H us grypus Fabr. 



Gråskälen hitkommer i Mars månad med drif-isen norrifrån, dä 

 lian föder sina ungar, hvilka fälla sin första drägt i början af 

 April. Denna skälart är liar den allmännast förekommande. 

 i. L L. 



Liksom flera af de öfriga däggdjuren, som räknas till denna 

 ös fauna, är baron, sä att säga, ej ursprunglig, utan af men- 

 niskor hitförd. För omkring 20 ar sedan blef han hitplanterad 

 lenij som da egde ön och vid det s. k. Torpet idkade 

 ett föga vinstgifvande åkerbruk. Nu sm- man harar uppspringa 

 der och kvar bland buskarne, och de tyckas trifvas ganska 

 väl, ej förföljda af uågra andra fiender bland djuren än en 



') Sje härom Ial o, Uituckoingar lill Fimnarkena och 



Spe ; i->. 



