

420 ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR, 186 8. 



uppstå äfven omedelbart ur moderpolypariets massa utan dylika 

 nedvikningar. En tunn, ofullständig och bältlikt ordnad epitheka 

 täcker här och der polypariets" yta, och är svagt rynkad af på 

 längden gående veck, bildade af de utskjutande septalk antern 

 Epithekans anordning liknar mycket den hos de vida yng 

 Balanophyllierna. 



Polypariets hufvudmassa är en pipig bildning af knutig; 

 skleriter med smala föreningsgrenar, hvilka sinsemellan lemna 

 ofyllda öppningar och derigenom åstadkomma denna struktur, 

 som är så egendomlig för Anthozoa perforata. Septa äro tal- 

 rika, i ett exemplar af 26 mm:s tvärmått 140, sinsemellan 

 mycket ofullständigt förenade genom spridda interseptalbildningar 

 eller dissepimenter, bestående i korta, smala och spetsiga ut- 

 skott från de med oregelbundna hål genomborrade septalväg- 

 garne. I periferien af polypariet sitta septa så tätt hopträngda, 

 att det emellan dem icke gifves något mellanrum fylld t med 

 den bildning, som vanligen kallas mur (muraille Edw. & H.) 

 En helt annan förening af septa än genom dissepimenter, är den 

 som uppkommer deraf, att septa af en sednare ordning sam 

 manstöta med de äldre, och liksom uppgå i dem, en anordning 

 som är så tydligt stjernformigt utbildad hos de i yngre forma- 

 tioner och i nutiden förekommande Balanophylliag, Dendro- 

 phyllia? m. fl. Denna septalanordning saknas ej heller hos andra 

 fossila korallordningar, såsom inom Anthozoa rugosa hos Metrio 

 phyllum siluriense M'Coy. Jag har hos den ifrågavarande arten 

 icke kunnat upptäcka några särskilda, tydligt utpräglade septal 

 ordningar. På sin inre kant i polypariets midtelaxel upplösas 

 septa i ett virrvarr af taggiga och greniga, hvarandra genom 

 flätande skleriter, hvilka bilda en särdeles vacker columella med 

 convex topp och intagande vidpass § af kalkens rymd. DeD 

 öfversta randen af septa i kalken är oregelbundet fintaggig. 



Likheten i epithekalbildningen med Balanophyllia och en 

 ung Dendrophyllia, som ännu icke börjat knoppa, är påfallande. 

 Columellarbildningen öfverensstämmer likaledes med den hos 

 Eupsammiderna vanliga. Mest liknar dock det nya slägtet en 







