424 ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR, 1868. 



till sin ytvidd, bestå af ett enda tunnt fjäll och visa på yttre 

 sidan en slät och jemn yta eller endast en eller ett par till- 

 växtringar. Ett sådant lock haller 7 mm. långsmed basalkanten, 

 5 mm. från denna kant till spetsen af locket, och är i tjocklek 

 högst 0,5 mm., under det ett lock, hörande till det förra slaget, 

 är nära 2 mm. tjockt med en lika stor ytvidd som det tunna. 

 Det är just lock af detta tunna, fjällika slag, hvilka visa, att 

 polypen flera gånger fällt och nybildat, samt ånyo fällt sitt 

 lock. Deras ytvidd ådagalägger, att de blifvit bildade när poly- 

 pen uppnått ett mera framskridet tillväxtstadium och således 

 sedan han förlorat ett föregående lock, deras tunnhet och sak- 

 nad af tillväxtringar bevisar åter, att de icke länge varit fastade 

 vid polypen, utan snart åter blifvit fällda. Locken åter af det 

 förstnämnda slaget måste deremot en längre tid hafva fortfarit 

 i organiskt samband med den kroppsflik, som bildade dem. Det 

 gifves ännu ett slags lock, som vunnit sin största tillväxt icke 

 i ytvidd, utan i tjocklek: de bestå af flera på hvarandra lig- 

 gande lager af samma omfång. De hafva således länge varit i 

 lefvande förening med polypen, utan att vidgas i omfång. Ett 

 sådant har 5 mm. vid basallinien, 4 mm. från denna till spetsen 

 samt 2 mm. i tjocklek. 



Utom det att de gamla locken, såsom vi sett, stundom 

 blifvit qvarsittande i den kring dem nybildade polyparieväggen, 

 har deras fällning" ibland varit mycket ofullständig eller försig- 

 gått så att säga till hälften. Det finnes nemligen lock, som 

 mot sin spets äro klufna på det sätt, att det innersta eller 

 yngsta tunna lagret till sin öfra hälft är starkt inåt böjdt eller i 

 fritt från all beröring med de yttre och äldre lagren, samt en- 

 dast mot basen sammanhängande med dessa. Den operkelbil- 

 dande kroppsfliken tyckes således delvis hafva lösgjort sig från 

 sitt gamla operkulum och vändt sig inåt, samt bildat ett till 

 hälften sjelfständigt, nytt lock. 



Jemförelsen af lockets form med kalkmynningens erbjuder 

 de mest öfverraskande olikheter. Kalkmynningen är, såsom 

 nämndt, vanligen qvadratisk med afrundade hörn och af minst 



