KINBERG, OM AXURA HALSKOTANS UPPKOMST. 447 



Basaldelens caudalyta fyrsidig, nästan slät: medullarrauden 

 rät; medullar-sido vinklarna trubbiga, visceral-sidovinklarna af- 

 rundade; visceralranden afrundad, neddragen ; sidoränderna ojemna, 

 nedåt divergerande. 



Lateraid elarnas caudal-epiphysytor subrectangulära, släta, 

 något convexa; öfre-inre vinkeln spetsig, de öfriga afrundade. 



Eplstrophei caudalepipliys tunn; den förbenade delen deraf 

 föga mera bred än hög, lägre men upptill bredare än basaldelens 

 caudalyta; medullarranden rät; sidoränderna öfvergå bågformigt 

 i visceralranden. Hufvudytan nästan jemn; caudalytan något skål- 

 formig; båda med talrika små fördjupningar. Fovea centralis 

 pä hufvudytan föga urskiljbar. 



(Da praeparatet erhållets från köket, har spetsen af pro- 

 cessus odontoideus genom den föregående behandlingen blifvit 

 förstörd.) 



Epistropheus hos en omkring 5 månader gammal gris af 

 blandad race visade följande: 



Spår af alla suturerna å corpus finnas qvar, men suturerna 

 äro fast slutna. I midten af kotan finnes på medullarytan 

 ett femsidigt fält, lika långt som bredt, samt lika med \ af 

 diametern hos foramen medulläre. Fältet omgifves af djupa 

 faror, omkring hvilka det omgifvande benet höjer sig med skarpa 

 kanter. På visceralytan och under det förra är fältet dubbelt 

 så bredt, äfven omgifvet af djupa fåror och något upphöjda 

 ränder. 



Omkring den afrundade korta spetsen af processus odontoi- 

 deus går en grund fåra såsom spår efter processens hufvudsutur, 

 och sjelfva spetsen utgöres af dess hufvudepiphys. 



Det här i korthet anförda torde vara tillräckligt såsom be- 

 visande, att åtminstone hos däggdjur i allmänhet processus odon- 

 toideus under längre eller kortare tid är, på samma sätt som 

 andra hvarandra närliggande kotor, skild genom tvenne inter- 



Öfvers. af K. Vet.-Akad. Furti. Arg. 25. N:o b. 4 



