457 



Ofveraigt af Kongl. Vetenskaps-Akademiens Förhandlingar, 1868. N:o 10. 



Om konstruktionen af galvanometrar för elektriska ur- 

 laddningar, och om elektriska induktionsströmmars 

 gång genom den elektriska gnistan. 

 Af E. Edlund. 



[Meddeladt den 9 December 1868.] 



1. 



Om man låter en elektrisk urladdningsström genomgå en 

 galvanometer, i hvilken trådlindningarne äro väl isolerade från 

 hvarandra, så inträffar det ofta, att nålens jemnvigtsläge för- 

 ändras, och att denna förändring bibehåller sig efter urladdnin- 

 gens slut. Denna olägenhet kan vara större eller mindre allt 

 efter galvanometerns konstruktion och afståndet från trådlind- 

 ningarne till galvanometerns rörliga delar, hvarförutan mängden 

 och tätheten hos den urladdade elektriciteten utöfva ett stort 

 inflytande i detta hänseende. Om de elektriska urladdningarne 

 äro mycket starka, kan det stundom inträffa, att galvanometern 

 af nu antydda skäl visar sig obrukbar för anställande af nog- 

 granna bestämningar af urladdningsströmmens magnetiska verk- 

 ningar. 



Orsaken till denna ofullkomlighet hos ifrågavarande instru- 

 menter är flerfaldig. Det är en väl bekant sak, att starka 

 urladdningsströmmar förmå att åstadkomma en förändring af 

 magnetismens fördelning hos magneten. Det elektriska slaget 

 kan göra den magnetiska fördelningen starkare eller svagare^ 

 eller till och med ändra polerna, eller riktningen af förbindnings- 

 linien emellan dem. Om galvanometern har astatiskt nälsystem, 

 så kan det elektriska slaget lätt förändra förhållandet mellan 

 magnetismens styrka i de båda nålarne, hvaraf följden blir en 



