EDLUND, 031 GALVANOMETRARS KONSTRUKTION. 459 



vindningar. Den galvanometer, som jag begagnade vid mina 

 föregående försök öfver den elektriska gnistans elektromotoriska 

 kraft, kade en enkel nål, som var fast förbunden med en spegel, 

 med hvars tillhjelp utslagen aflästes med tub och skala på van- 

 ligt sätt. Spegeln var af glas och dess baksida var betäckt af 

 en tunn metallskifva. Galvanometertråden, som var af koppar, 

 var 1 millimeter i diameter och var omgifven af ett guttaperoha- 

 lager af två millimeters tjocklek. Trådens hela tjocklek, det 

 isolerande lagret inberäknadt, var således 5 millimeter. Denna 

 tråd vår upplindad i 40 om vindningar pä en ram af mahogny. 

 Den öppning inuti ramen, hvari magnetnålen hängde pä en 

 cocontråd, var 50 millimeter lång och 30 millimeter hög. Magnet- 

 nålens längd utgjorde 42 millimeter. Spegeln befann sig ofvan- 

 om ramen, pä hvilken tråder, var upplindad, och alltsammans 

 var skyddadt under en glaskupa. Om nu magnetnålen borttogs 

 och ersattes med en lika stor nål af messing, och derefter spe- 

 geln med den vidfästade messingsnälen upphängdes på två cocon- 

 trådar, hvarigenom det rörliga systemet likasom vid bifilarupp- 

 hängning erhöll ett bestämdt jemnvigtsläge, så visade det sig, att 

 det genom bifilarupphängningen bestämda jemnvigtsläget förän- 

 drades, dä en stark urladdningsström genomgick galvanometer- 

 tråden. Här kunde orsaken till jemnvigtslägets förändring icke 

 ligga uti en förändring i nålens magnetism, emedan någon magnet- 

 nål icke fanns i apparaten. Då glaskupan försigtigt aflyftades 

 och spegeln undersöktes, befanns denna vara elektrisk. Orsaken 

 till jemnvigtslägets förändring var således den, att vid urladd- 

 ningen en elektrisk fördelning uppkommit i instrumentets rörliga 

 delar, hvilken inverkade elektroskopiskt på de fasta, och deraf 

 blef ett förändradt jemnvigtsläge följden. 



Frågan blef nu att konstruera instrumentets rörliga delar 

 på ett sådant sätt eller gifva dem en sådan form, att den elektro- 

 skopiska verksamheten mellan dem och de fasta icke skulle 

 kunna förmå att vrida det rörliga systemet omkring dess egen 

 axel. Det är tydligt, att om den rörliga, på cocontråden upp- 

 hängda, kroppen vore begränsad af en rotationsyta med förläng- 



