48 OTTO TORELL, UNDERSÖKNINGAR ÖFVER ISTIDEN. 



hafva egt en ofantlig utsträckning och att blocken i Al- 

 perna, på Jurabergen och i norra Europa halVa stått i sam- 

 band med moräner. Enda stödet tor Venetz' antagande, 

 för så vidt det rörde norra Europa, måste vara förekomsten af 

 <Ie erratiska blocken derstädes. Att detta ej var något tillräck- 

 ligt' bevis, framgår af det välkända förhållandet, att flytande 

 isberg, drifis ocb flodis kunna transportera stenar ocb grus 

 vida omkring ocb aflagra dem livar som helst på hafsbott- 

 nen. J ) När Agassiz 1840 skref sitt berömda arbete 2 ) kunde 

 han begagna Sefströms vigtiga iakttagelser öfver refflorna 

 i Sverige. Han sökte också med anförande af de för Skan- 

 dinavien och Schweiz gemensamma refflorna och erratiska 

 blocken visa, att fenomenen voro af samma slag i båda län- 

 derna. Men Agassiz stannade ej härvid. Han hänförde ej is- 

 tidens jöklar blott till bestämda alper och fjel I trakter, från hvilkas 

 snöfält (fond) de sedermera utbredt sig öfver det underliggande 

 och omgifvande landet, utan han uppträdde i stället med sin 

 bekanta hypotes om en nedisning af hela Europa genom en stor 

 naturrevolution. 3 ) Temperaturen skulle under istiden hafva 

 sjunkit så lägt, att ett istäcke af denna utsträckning kunde 

 uppstå. Agassiz' "näppes de glace" voro icke vanliga jöklar, 

 livilka fordra ofvan snögränsen belägna bergstrakter, utan sna- 

 rare sådana icke upptinande -snö- och isfält, som äro tänkbara 



b På grund al' flyttblockens förekomst i norra Tyskland uttalade sig också 

 Wrede redan 1810 i denna riktning. 



-) Etndes sur les Glaciers. Neuchatel 1840. Afveu utgifvet pa tyska under 

 titeln: Untersuchungen über die Gletscher. Solothurn 1811. 



') "Zu Ende 'der geologischen Epoche, welche der Erhebung der Alpen vor- 

 herging, bedeckte sich die Erde mit einer ungeheuren Eiskruste, welche von 

 den Polargegenden her über den grössten Theil der nördlichen Halbkugel sich 

 erstreckte. Die scandinavische und grossbrittanische Halbinsel, die Nord- 

 uud Ostsee, das nördliche Deutschland, die Schweiz, das Mittelmeer bis zum 

 Atlas, das nördliche Amerika und asiatische Knssland waren ein ungeheures 

 Eisfeld, aus welchem nur die höchsten Spitzen der damals bestehenden Berge 

 (die Centralalpen waren noch nicht) auftauchten und dessen Grenzen uns 

 noch heute überall durch die Grenzen der erratischen Blöcke bezeichnet sind." 

 Agassi/,, 1. c. sid. 284. 



