52 OTTO TORELL, UNDERSÖKNINGAR ÖEVER ISTIDEN. 



skulle, om de en gäng funnits, sedermera liafva blifvit full- 

 ständigt förstörda. Att Skandinavien äfven under tertiärtiden 

 var högt land, tyckes framgå af några dunkla spår efter till- 

 ståndet i norden under denna tid. 



O. Heer *) anser nemligen bernstenstiden tillhöra den äldre 

 miocena afdelningen af tertiärperioden och anför om dess flora och 

 insektfauna vid Preussens kuster, att de innehålla många hög- 

 nordiska och montana typer, samt hafva nordliga former mera 

 blandade med sydliga än någon annan del af tertiärverlden. Så 

 finnes der t. ex. ej mindre än 22 Pinusarter. Heer söker för- 

 klara detta förhållande sålunda, att det skandinaviska höglandet 

 har sammanhängt med det tyska Östersjölandet, och att de 

 nordiska fjellens växter och insekter hafva blifvit förda dit af 

 Skandinaviens dåvarande floder. 



Att Sverige ännu efter istiden varit landfast med Tyskland 

 eller jutska halfön, antogo redan Wilcke 2 ) och A. J. Retzius 3 ), 

 och Professor Nilsson anför uti inledningen till sin fauna öfver 

 Skandinaviens däggdjur, 2:a uppl., Lund 1847, talande skäl derför. 



Uti min skriftliga berättelse till Kongl. Maj:t om expedi- 

 tionen till Spetsbergen 1861 anförde jag i korthet, i samman- 

 hang med observationer öfver "snögränsen på Spetsbergen, de 

 skäl, hvilka jag ansåg bevisa, att Skandinavien under istiden 

 sammanhängt med alla de öar, hvilka nu omgifva det, 4 ) såsom 

 afslipningens beskaffenhet och refflornas riktningar i skärgården, 

 Finland och på de stora öarne, t. ex. Gotland, Dagö, Bornholm, 

 Sjselland samt öarne utmed Norges vestkust, utvisa. 



Huru mycket högre än nu Skandinavien då var, kan ännu 

 blott gissas. Möjligen kunde upplysning härom vinnas, genom 

 kännedom af djupet mellan Norges vestkust och öarne derutan- 

 för, alldenstund den mellanliggande hafsbottnen måste hafva varit 

 fast land när inlandsisen framgick öfver den till nämnde öar. 



») Die tertiäre Flora der Schweiz. III Band. Winterthur 1859, sidd. 309, ff. 



2 ) Öfversigt af Vet. Akad. Förhandlingar, Vi, p. 1. 



3 ) Några i Skåne fundna fossile Horn och Skallar. Vet. Ak. H. 1802, sid 275 ff. 



4 ) Jfr Spitsb. Moll. 'fauna, sid. 103. 



