ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 18 73, N:0 1. 63 



Genom resor uti norra Tyskland, Holland och Schweiz 

 1865, 1867 och 1868 fick jag tillfälle att studera de derstädes 

 förekommande aflagringarne från istiden, särskildt bottenmo- 

 ränerna (== Geschiebethon) äfvensom flyttblockens utbredning. 

 Härigenom bestyrktes de här uttalade åsigterna, endast med 

 obetydliga modifikationer i afseende på isströmmarne, hvilka 

 egentligen såsom sådana kunna urskiljas inom det andra och 

 tredje af de nyssnämnda skedena. 



En inom en inskränkt del af det erratiska området obser- 

 verad fossil marin fauna (i Forchhammers "Cyprina-ler"), som 

 öfverensstämmer med Nordsjöns närvarande och hvars före- 

 komst tyckes stå i motsägelse med de här uttalade åsigterna, 

 har jag ej hittills, oaktadt flera besök vid åtskilliga af de upp- 

 gifna lokalerna, lyckats att på ett fullt tillfredsställande sätt 

 utreda i samband med de erratiska fenomenen. "Cyprina-lerets" 

 fauna är längesedan iakttagen uti Holstein, Slesvig och på 

 några af de intill Slesvig gränsande öarne (Forchhammer, v. 

 Buch, Beyrich, Meijn) samt nyligen af Berendt vid Brom 

 berg vid Weichseln. Jag har vid de besökta lokalerna, såsom 

 Blankenese, Tarbek, Fahrenkrug, Als, Flensborg, Aabenraa, 

 ej lyckats att få se några tillräckligt upplysande profiler, men 

 är böjd att anse "Cyprina-leret" ligga under aflagringarne från 

 istiden i dessa trakter. Detta bestyrkes af Forchhammers 

 uppgift, att han alltid har funnit de uti leran liggande skalen 

 af Cyprina islandica krossade, fastän alla bitarne af ett och 

 samma skal ligga tillsammans. Det ligger nära tillhands att 

 misstänka, att denna fauna, som fullständigt skiljer sig såväl 

 från Cragfaunorna som Yoldialerornas och de glaciala skalban- 

 karnes, har tillhört en vid istidens början ännu öppen och med 

 den likaledes öppna engelska kanalen sammanhängande vik af 

 Nordsjön, som öfver en del af Holstein och Slesvig följde Öster- 

 sjöns nuvarande södra kust och gick in uti Weichseldalen, 

 och att dessförinnan " Craghafvet blifvit afstängdt i söder, men 

 fortfarit att en längre tid vara öppet i norr. Om så har 

 varit fallet, förklaras häraf Bridlington Crags starkt utpreglade 



