.ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 18 73, N:0 2. 21 



Professorn, Kommendören m. m. J. W. Zetterstedt, Profes- 

 sorn FRANgois Crépin, Lektorn N. C. Kindberg, Kandidaten 

 O. Nordstedt, som sändt mig flere Rosor från Norges vestra 

 kusttrakter, samt Studerande vid Lunds universitet A. TULL- 

 BERG, J. Eriksson och P. F. Lundqvist. 



Den som någon tid uppmärksamt studerat Rosorna, frestas 

 ' att med Fries utropa: Varium et mutabile semper Rosa; fra- 

 gilis spes et inanis contentio species innumeras divellere. Den 

 otaliga mängden af från hvarandra ofta obetydligt afvikande 

 former och de nyanser, som snart sagdt i oändlighet visa sig, 

 hafva orsakat, dels att åtskilliga botanister, serdeles i Frankrike, 

 urskiljt ganska många arter, dels att andra ansett, det endast 

 några få typer böra antagas, under hvilka hela skaror af former 

 borde upptagas såsom varieteter. Detta förhållande är långt ifrån 

 att vara något eget för Rosorna; det gäller tvärtom alla poly- 

 morfa slägten. Man må dock icke förgäta, hvad en af våra 

 utmärktaste botanister yttrat: Nemo bene réducit, qui prius non 

 rite distinxit. Manien att reducera allt hvad reduceras kunde 

 bland Rosornas former är icke något nytt fenomen; den har 

 tvärtom redan sedan gammalt egt försvarare och synes hafva 

 kulminerat i Wallroths Historia Succincta. A andra sidan 

 synes begäret att skilja snart sagdt hvarje form gått till ytter- 

 lighet hos DÉSÉGLISE och hans efterföljare, hvilka i större eller 

 mindre grad höra till Jordans skola. Om jag i det följande 

 framställer de skandinaviska arterna i några fall olika mot hvad 

 jag gjort i mina Studier öfver de skandinaviska arterna af slägtet 

 Rosa, är det icke derföre att jag annorlunda uppfattar sjelfva 

 växterna, utan helt enkelt derföre, att jag genom fortsatta studier 

 i naturen kommit till den åsigt, att en sådan anordning kan 

 vara lämpligare. ' Förändringen gäller således egentligen fram- 

 ställningens form, icke innehållet. De finnas, som ej kunna eller 

 vilja skilja mellan dessa begge saker. Hufvudsaken har alltid 

 synts mig vara att främst framhålla sjelfva växterna och deras 

 biologiska förhållanden. Antingen man sedan vill kalla de be- 

 skrifna och framställda formerna för arter eller ej, kan vara mig 



