ÖFVERSIGT AP K. VÉTENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1873, N:0 2. 23 



Bland de delar, som hos Rosa? erbjuda goda karakterer, för 

 skiljande af arterna, kunna först och främst nämnas taggarne, 

 hvilkas beskaffenhet, riktning och form är af stor vigt för arter- 

 nas begränsning. 'De förhålla sig ofta olika på de sterila gre- 

 narne och de äldre blombärande grenarne, hvilket man ej må 

 förbise. Bland de öfriga vegetativa organerna äro örtbladen 

 kanske de, som lemna de' vigtigaste karaktererna. De äro hos 

 vissa arter glatta, hos andra mera håriga eller ludna; denna 

 deras olika beklädnad synes oftast vara en karakter af stort 

 värde, hvaremot man ej får tillägga deras sågning allt för stor 

 vigt, i det åtskilliga arter serdeles af Caninse i detta afseende 

 förete en mycket stor förmåga att variera. Ehuru Caninae och 

 Rubiginosre hufvudsakligen skiljas på bladens glandulositet, kan 

 likväl glandiernas när- eller frånvaro på stiplerna, bladskaften, 

 bladens undre sida, blomskaften och foderbladen tjena endast 

 till att skilja varieteter, men ingalunda vara tillräcklig för att 

 begränsa arter. Man må föröfrigt vid arternas begränsning ej 

 förbise, hvad Crépin kallar karakterernas solidaritet, hvarmed 

 han förstår »la liaison qui existe entré les caracteres qui se mani- 

 festent dans plusieurs organes de la méme plante». Bland de 

 fruktifikativa organerna är njuponens beskaffenhet af största vigt. 

 Den är alltid lätt att iakttaga hos mogna frukter, men icke så 

 hos växten i blommande tillstånd. Njuponen äro antingen läder- 

 artade eller broskartade t. ex. hos R. rubiginosa, canina, tomen- 

 tosa, umbelliflora eller mjöliga eller köttiga t. ex. hos R. pomi- 

 fera, mollissima, alpina, och synas i detta afseende alltid förhålla 

 sig lika hos hvarje art. Vanligen mogna de af senare slaget 

 tidigare på hösten än de af det förra. Deremot kan man på 

 sin höjd skilja varieteter efter njuponens form och glandelhårighet, 

 enär dessa karakterer visa sig ytterst vexlande till och med hos 

 samma art. Foderbladen erbjuda liksom njuponen serdeles vig- 

 tiga och pålitliga karakterer, enär de obetydligt variera hos samma 

 art. Fries fastade först i Summa Vegetabilium Scandinavias 

 ar 1845 tillbörlig uppmärksamhet vid deras förhållande efter 

 blomningen hos njuponen. Man kan i detta afseende skilja mellan 



