ÖFVERSI&T AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1873, N:0 3. 27 



ler är det blott de öfre, som äro långa, smala, slingriga och 

 försedda med ringtrådar. 



Nu har jag emellertid på Kolmoren funnit Sphagnum sub- 

 secundum, hvilken, ehuru barklagret var enkelt, hade stjelkblad, 

 hvars alla klara celluler saknade trådaflagring, under det andra 

 blad på samma stjelk visade en svag antydan dertill och ännu 

 andra voro försedda med tydliga ringtrådceller. Sålunda tyckes 

 när- eller frånvaron af dessa trådar härvidlag vara af föga vigt. 



Hos den ofvannämnda neglectum från södra Östergötland, 

 som har dubbelt barklager, äro grenbladens öfre, klara celler 

 ingalunda långa och smala, och att grenbladen hos Sphagnum 

 subsecundum ända till basen hafva de klara cellerna försedda 

 med trådanagringar är ganska vanligt. Sålunda tyckas ej heller 

 grenbladen kunna lemna några säkra skiljemärken mellan dessa 

 båda arter. 



Återstår då barklagret. Hos Ydre exemplaren var det dub- 

 belt. Hos Kolmors-exemplaren varierar det något. Ett individ 

 från Fjellmossen hade t. o. m. på tvänne sidor af stjelken tre — 

 fyrdubbelt barklager, på de två andra enkelt, hvilket dock kunde 

 vara en abnormitet. 



Sphagnum squarrosum Pers. 



Föga vanlig. Sparsamt spridd omkring Stafsjö. Med en 

 och annan frukt. 



Sphagnum teres ÄNGSTE,. 



Nära torpet Knapphålet i en sank äng. Steril. 



Då denna art oftast så betydligt afviker från föregående 

 genom sin habitus, är det eget, att de för öfrigt knappast äro 

 skilda genom något annat än könsförhållandet. Hvad beträffar 

 en af de karakterer, som finnas angifna i Hartmans Flora etc. 

 nemligen att stjelkbladen hos squarrosum skulle vara okantade, 

 men hos teres mot basen kantade, kan detta påstående heldre 

 rent omvändas. För min del har jag aldrig sett någon teres 

 med mer än 2 a 3 cellulrader bred bladkant, men väl squarro- 

 sum, som haft stjelkbladen mot basen begränsade af en kant 



