ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 18 7 3, N:0 4. 19 



slägte, som kommer dessa uära. Detta sistnämnde har strut- 

 formiga, fastvuxna, af pseudocostae starkt reff lade polyparier med 

 septer. Från bottensidan utsträcka sig alldeles som hos Syringo- 

 poras ett par divergerande stoloner, som förvandlats till nya 

 kalkar. Men man stöter här på den egendomligheten, att dessa, 

 sedan de uppnått en viss längd, frigjort sig från sitt underlag 

 och sedan lefvat ensligt. Hos Lithostrotion (t. ex. L. irreguläre 

 Edw. H. Brit, Foss. Cor. pl. 41. — Lith. harmodites E. H. Pol. 

 foss. terr. pal. pl. 15 fig. 1 med verkliga föreningsrör) hafva ur 

 sådana kalkutvidgningar uppstått nya kalkar eller ock fortfara 

 utvikningarne som knölar på polypariet (Lith. ceespitosum Mart., 

 De Koninck Amin. foss. de Belgique 1872, pl. 2 fig. 2). Hos 

 Diphyphyllum äro de breda, hakformiga utskotten ytterst talrika, 

 och antingen sammanväxa de med närbelägna kalkar eller stödja 

 de sig mot dessa utan förening eller ock utvecklas ofta ur dem 

 nya kalkar, som växa uppåt och föröka kolonien. (Se Edw. & 

 H. Pol. Foss. pl. 10 fig. 4). Hos Cyathophyllum stellare L., 

 Syringophyllum Organum och Haimeophyllum hafva dessa kalk- 

 utvikningar en ny karakter 1 ): de äro likformigt utbredda kring 

 hela kalken och sitta på mycket regelbundna afstånd från hvar- 

 andra, ordnade i jemnhöga lag och hos mesozoiska koraller är 

 det ej utan exempel på liknande företeelser. (Se M. Edw. & H. 

 Brit. Foss. Cor. pl. 22 fig. 1). Man antager vanligtvis, att alla 

 nu anförda utskott från kalkarne endast äro förlängningar af 

 epithekan, men denna åsigt kan ej gerna vara grundad, enär 

 man lätt nog, dels genom slipningar, dels pä mycket små exem- 

 plar kan utfinna, att dessa rötter stått i omedelbart sammanhang 

 och förening med kalkens inre väggar och att de liksom dessa 

 väggar bestå icke blott af epitheka, utan äfven af ett slags 

 dissepiment. Hos Nodulipora acuminata har detta utflöde sitt 

 upphof från flera kalkar gemensamt med utseendet af ett nedåt 



') Reay Greene säger i Manual of Coelenterata sid. 159 att hos Tubipora de 

 horisontella skifvorna kring rören »represent the inner transverse floors of 

 the Tabulata», ett antagande, som svårligen kan vara riktigt, då Tubipoiant- 

 rör i sitt inre är försedt med golf såsom hos Syringophyllum och Syringopora 

 och de perithekala skifvorna ej stå i något samband med dessa golf. 



