30 LINDSTRÖM, FÖRTECKNING PÅ SV. UNDERSILURISKA KORALLER. 



gense — äro septerna i kalkens rand ännu trådsmala. Men 

 snart utskjuta från de båda sidoväggarne af septum små tvär- 

 taggar, hvilka allt mera utbreda sig och förgrena sig, samt möta 

 sina likar från närmaste septer, med Ii vilka de hopväxa till 

 denna täta väfnad, som bildar det egendomliga brämet. Detta 

 har i djupare liggande genomskärningar antagit formen af den 

 närmast inför muren belägna, textur saknande krans, hvilken jag 

 ofvan kallat bränning. Denna har således uppkommit ur de 

 yttre septaländarnes förtjockning och är icke ursprungligen så 

 utan textur som den sedan synes. En dylik ring förekommer 

 äfven hos andra slägten. såsom det nedan omtalade Pycnophyllum, 

 men jag vet ej med visshet, om den der härleder sig från samma 

 orsak eller ur den aflagring af ett tätt, textur saknande ämne på 

 bottnen af korallkalken, hvilken är så vanlig både hos fossila 

 och nu lefvande koraller, att den må förtjena ett eget namn, 

 stereoplasma x ), till skilnad från alla andra endothekala bildnin- 

 gar. Med afseende på nu lefvande koraller får jag hänvisa till 

 hvad Verrill 2 ) säger om Pocillipora. Bland palaeozoiska ko- 

 raller är denna aflagring mycket vanlig. Så är hela polypariet 

 nedanför kalken hos Cyathäxonia Dalmani, Zaphrentis? conulus 

 m. fl. fullständigt fyldt med detta stereoplasma, som ej kan för- 

 blandas med senare under försteningsprocessen på mekanisk väg, 

 genom infiltration o. d. tillkommen kolsyrad kalk, hvilken oftast 

 är klar och kristallinisk, då deremot stereoplasmat är amorft, 

 dunkelt hvitt. Man har hos de fossila korallerna trott sig se 

 septerna tydligen bestå af två lameller (Dybowski Monogr. s. 

 138, Tab. II flg. 2 c, 2 d). Att dessa oftast icke äro något annat 

 än det ursprungliga smala septum, likt ett mörkt tomrum in- 

 bäddadt i ett lager af ljusare stereoplasma på ömse sidor, be- 

 visas bäst, när man från kalk ändan slipar en korall. När sep- 

 terna först börja visa sig i denna slipning, äro de ytterst smala 

 ränder, men ju djupare man kominer nedom kalkens botten, dess 

 tjockare bli de af tillkommet stereoplasma, hvilket till en början 



') Deriv. anofos, densus", nlna/ja, to, materia formata. 



2 ) Eeview of Cor. of W. Coast of Am., Trans. Conn. Ac. I, sid. 518, 520. 



