ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 18 73, N:0 é, 37 



Det fossil från lerskiffern vid Furudal i Dalarne, kvilket 

 Hisinger (Leth. Supplem. See. s. 5 Tab. 38 fig. 5 a, b, c) upp- 

 tagit som »Zoophytum ignotum», är tvifvelsutan en bryozo. 

 Liksom hos Monticulipora Torrubias Edw. H. (Pol. Foss. Terr. 

 Pal. tab. 20 fig. 5, 5 a) äro maculse regelbundet stjernformiga, 

 en antydan till det, som hos Constellaria blifvit till upphöjda 

 stjernor. 



Enligt Angelin (Palssont. Scandin. sid. VI — VII) innehålla 

 såväl Vestergötlands som Dalarnes sibiriska bäddar en större 

 rikedom på koraller än det blifvit mig förunnadt att få uppvisa. 

 Redan i »regio Asaphorum» C förekomma många slägten, »Ca- 

 lamopora?» och »Cyathophylla». I regio D åter äro de sällsyn- 

 tare. I Vestergötland skulle till och med (Barrande Parallele 

 s. 60) en så märklig form som en »Calceola» (?Rhizophyllum 

 eller liknande) blifvit funnen. 



Då man således ännu kan hafva mycket mera att förvänta, är 

 det nu alldeles för tidigt att af bifogade tabell draga några allmänna 

 slutsatser angående korallernas förekomst och uppträdande i olika 

 lag. Endast det skulle man våga säga, att Dalarnes öfversta 

 Leptaenakalk visar sig rikast, och antagligen, jemte Olands ost- 

 kust, samt möjligen östgötalagen, skall komma att lemna de 

 ymnigaste framtida skördarne. 



