84 ATTERBERG, OM BERYLLIUM-FÖRENINGAR. 



kromsyra och öfvergå i bikromat, hvarföre detsamma här be- 

 röfvar det bildade neutrala berylliumkromatet en del af dess 

 kromsyra och öfverför det i basiskt salt. 



Det basiska saltet kunde ej erhållas af bestämd samman- 

 sättning, emedan det af vatten angripes och vid utfällning upp- 

 tager alkali. Tvättas saltet så länge filtratet ger reaktion på 

 kromsyra, så erhålles som återstod ett öfverbasiskt salt af formeln 

 14 Be O, Cr0 3 + 23 aq., bildande ett lätt, blekgult pulver, som 



vid 100° förlorar 5aq. och behåller qvar 2aq. ända till börjande 



i 

 glödgning. Kokande vatten angriper ej saltet, men vid kokning 



med förnyade qvantiteter ammoniak erhålles slutligen kromsyre- 



fritt hydrat. 



I kaliumbikromat löses berylliumkarbonat blott föga, utan 



öfvergår karbonatet genom upptagande af kromsyra till bäsiskt 



salt. Analogt förhäller sig ammoniumbikromat och några dubbel- 



kromater af beryllium synas således ej kunna framställas. 



Molybdat. Genom kokning af berylliumhydrat med molybden- 

 syra och vatten under längre tid, erhålles en mycket volyminös 

 produkt bestående af fina tätt sammanväfda nålar, som efter 

 utpressning bilda en tät filt. Saltet har formeln 2 Be O, Mo0 3 4- 

 3aq., således samma formel som det tvåbasiska sulfatet. Det 

 synes nästan olösligt i vatten, men erhålles dock kristalliseradt 

 vid beredningen på grund af närvaron af ett surare salt, som 

 qvarstannar löst. Det sönderfaller vid upphettning och ger fri 

 molybdensyra, som vid längre fortsatt upphettning slutligen full- 

 ständigt sublimerar. 



Klorat synes ej existera, ty en lösning deraf, beredd genom 

 dubbel sönderdelning af lika eqvivalenter bariumklorat och be- 

 rylliumsulfat, sönderföll vid koncentration både i värme och i 

 vacuum och afgaf stora mängder af fri klor. Vid koncentration 

 på vattenbad erhölls en i köld stelnande syrup, som vid 180° 

 afgaf i mängd gaser svärtande papper (öfverklorsyra?). Den 

 återstående massan visade för ringa klorhalt för att kunna antagas 

 för en bestämd förening. 



