ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 18 73, N.'O 5. 13 



I min första berättelse l ) har den svarta jorden, Bi/sta^n? 

 eller Bystadsgärde, som den också kallas, karakteriserats såsom 

 ett vid öns nordvestra strand beläget, svagt kuperadt åkerfält 

 af enligt uppgift 12 tunnlands vidd, livars jordmon till 5 a 6 

 fots djup består af en blandning af kol, aska, sand och mylla r 

 hvilka beståndsdelar stundom uppträda i tydligen skilda lager,, 

 men lika ofta äro utan ordning sammanblandade, hvartill, såsom 

 en ej mindre karakteristisk egenskap hos den svarta jorden,, 

 kommer den utomordentligt rika halten af djurben, hvilka genom 

 det behandlingssätt, hvaraf de i allmänhet bära spår, visa sig 

 utgöra afskräden från de forne invånarnes måltider. Detta »kultur- 

 lager» hvilar på en tunn grusbädd, utan tvifvel en strandbildning,. 

 af på sin höjd 1 fots mäktighet, hvarunder den hvarfviga mer- 

 geln vidtager. De vid fjorårets undersökningar gjorda iaktta- 

 gelserna öfverensstämma i allt väsendtligt fullkomligt med min 

 erfarenhet från de vida mindre omfattande gräfningarna år 1871,. 

 och hvad särskildt beträffar den förut gängse uppfattningen, att 

 kolet och askan i svarta jorden skulle leda sitt ursprung frän 

 en allmän brand, som skulle hafva förtärt de i forntiden på 

 nämnda fält belägna boningshusen, så har jag ej funnit något 

 skäl att återtaga de i min första berättelse 2 ) gjorda inkasten 

 emot denna uppfattning. Dessa inkast stödde sig hufvudsakligen 

 derpå, att de bland kolet och askan i så stor mängd förekom- 

 mande benen, samt af ben och andra brännbara ämnen arbetade 

 fornsakerna, sä ytterst sällan visa något spår af att hafva varit 

 i beröring med elden. En allmän brand borde, syntes det mig,, 

 nödvändigt hafva lemnat talrikare spår efter sig på de bränn- 

 bara beståndsdelarna i de antagligen i husens närmaste grann- 

 skap belägna afskrädeshögarna. Dertill kom, att de kolhaltiga 

 lagren på många ställen voro så talrika, att man skulle blifva 

 nödsakad att antaga en hel mängd på hvarandra följande elds- 



') Naturhistoriska och archseologiska undersökningar på Björkö i Mälaren. Ofvers. 

 af K. V. A. Pörhandl. 1872, p. 83-107. Rörande den allmänna beskrif- 

 ningen öfver svarta jorden och dess omgifniugar, får jag, till undvikande af 

 omsägningar, hänvisa till denna första berättelse. 



2 ) 1. c. p. 88, 89, (Separ.-Aftr. p. 8, 9). 



