20 STOLPE, UNDERSÖKNINGAR PA BJÖRKÖ. f 



diameter och öfverskrider måttet af äfven de största kända 

 dirhemer. Den är kanhända början till ett beslag eller en prydnad.. 



Med afseende på myntbeskrifningen torde det vara nog, att 

 endast i allmänhet omnämna dirhemerna inom hvarje klass och 

 närmare vidröra blott en och annan, antingen märkligare eller 

 som hittills icke anträffats i' svenska fynd och derföre saknas i det 

 Kongl. Myntkabinettet samt icke kunnat upptagas, hvarken i min 

 beskrifning öfver detta Kabinetts kufiska afdelning (Numi cufici 

 regii numophyl. Holmiensis, Ups. 1848) eller i mina »Symbolse 

 ad rem numariam Muhammedanoruin, Ups. 1846 — 1862». Klas- 

 sernas ordningstal äro bibehållna ifrån det förstnämnda arbetet. 



Fragmentet af klassen I eller Umajjadernas är redan om- 

 taladt. Af klassen II eller Abbasidernas äro endast de yngre 

 Khalifer representerade, som slogo mynt. Deras efterträdare kunde 

 eller fingo ej begagna detta regale, förr än under sista seklet 

 före Baghdads förstöring af mongolerna och Khalifatets fall, då 

 de framträdde med någon större makt och kraftyttring. Här 

 finnas nu mynt af el-Moqtadir, el-Radhi och el-Mottaqi. Af 

 den förstnämnde näml. ett sällsynt från el-Ahvaz år 315 (= 927,. 

 8 e. Kr.), ett annat ifrån Damaskus år 313 (enheten något 

 otydlig) och ett ifrån Ras-el-Ain (i Mesopotamien vid Khaburs 

 källor) år 316. De två sistnämnda äro ej förut funna i Sverige.. 

 Af el-Radhi voro tre stycken, alla ifrån Baghdad eller, som 

 staden heter på mynten, Medinet-es-Selam d. ä. »Fredens stad»,, 

 med åren 322, 325 och 327, af hvilka det sista är nytt i svenska 

 fynd. Af el-Mottaqi är ett ifrån el-Mavsil (Mosul) år 333,. 

 äfvenledes det första, som funnits i svensk jord. Dessutom voro 

 3 bitar af el-Moqtadir, 2 af el-Mottaqi, j ernte 2 hela, alldeles 

 utplånade, af el-Radhi, samt 2 bitar ifrån el-Basra, utan namn 

 och årtal. Khalifernas mynt, som i de äldre fynden äro mycket 

 talrika och vanligen väl bibehållna, aftaga i mängd, när de stora 

 massorna af Samanidmynten uppträda. De hafva sannolikt på 

 sin vandring åt norden tagit en annan väg, möjligen öfver Svarta 

 hafvet och uppför de floder, som deruti infalla. Blandade med 

 Samanidmynt, måste de hafva gjort omvägen öfver Khorasan 



