ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1873, N:0 5. 27 



16. Armbygel, gjord af en tunn silfverplåt, med inslagna 

 omaraenter, bestående af ringar, punkterade linier och trianglar 

 med tre upphöjda punkter inuti. Plåten är på bredaste stället 

 2,3 cmtr bred. Tjockleken knappt 1 m.m. Kanten, som är 

 vågformigt bugtad, är prydd med mycket korta, tätt stående r 

 lutande streck. Anordningen af de öfriga ornamenten påminner 

 om den bekanta armringen från Brahesminde i Salling Hd, Svend- 

 borg Amt (Facsimile i Kjobenhavns Oldn. Museum N:o 8775} 

 (af bildad i Worsaaes Nordiske Oldsager, 1859, p. 108, fig. 451). 

 Midtelpartiet upptages af 4 tvärt öfver bygeln inslagna, med en 

 mängd fina tvärstreck prydda linier, vid hvardera ändan af hvilka 

 tinnes en liten inslagen ring. De vågformiga fördjupningarna i 

 Brahesmindearmringen, antydas här genom en rad inslagna ringar 

 och de fina punktlinierna, som löpa in i vikarna mellan dessa 

 fördjupningar, äro här utmärkta genom inslagna räta linier, i 

 hvilkas botten upphöjda punkter finnas. I de vinklar, som dessa 

 punkterade linier göra med hvarandra, finnes alltid en inslagen, 

 ring, således äfven häri en likhet med den danska armringen. By- 

 gelns ändar afsmalna hastigt och den smala delen prydes innan- 

 för den streckade kanten med en tät rad af de isynnerhet under 

 yngre jernåldern *) så ytterst vanliga små inslagna trianglarna 

 med 3 upphöjda punkter i bottnen, hvarförutom denna eljest 

 släta del af bygeln är försedd med 2 grupper af i fyrkant ställda 

 inslagna ringar. Ringens ena ända är afbruten, såsom det synes r 

 nära 2 cmtr från spetsen. 1 fullständigt skick, med spetsarna böjda 

 intill hvarandra, synes dess inre diameter hafva varit omkring 

 6 cmtr. Vigt: 27,8 grm. Någon öppen armring af så tunn 

 plåt, som denna, är mig veterligen ej förut funnen i Skandina- 

 vien, och ehuru orneringen till sina hufvuddrag öfverensstämmer 



') Detta ornament, som i synnerhet är mycket vanligt på de silfversmycken,. 

 som åtfölja de i Skandinavien och Ryssland anträffade österländska mynt- 

 skatterna från denna tid, hvadan det också ansetts vara af orientaliskt ur- 

 sprung, uppträder dock i -vestern redan så tidigt, som i de Bornholmska 

 rösena, hvilka af Vedel hänföras till den äldre jernålderns tidigaste deh 

 Jfr. silfvertingerringen ur Sortegaardsröset d. Vedel. Den oeldre Jernalders 

 Begravelser på Bornholm. Aarböger f. Nord. Oldk. 1872 p. 25, Pl. 1 fig~ 

 10, och Tilleeg t. föreg. 1. c. p. 124. 



