ÖFVERSIGT AF K.VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 18 73, N:0 5. 45 



Fig. 6. Denna kam är den enda, som är försedd med sär- 

 skildt skaft. Tandplattorna äro insatta i en springa, som sågats 

 genom det runda ryggstycket så långt, som till skaftets början. 

 De enkla prydnader, som figuren visar, saknas på kammens an- 

 dra sfda, med undantag af ringarna omkring skaftets ända. 



Fig. 7 visar en kam, som förfärdigats af ett hornstycke. 

 Rygglisterna, som följaktligen äro obehöfliga, äro icke desto min- 

 dre antydda. Kammen synes ej hafva blifvit fullt färdig oöh 

 saknar derföre alla prydnader 1 ). 



Ur jemförelsen mellan denna rika samling af kammar från 

 vår yngre jernålder med dem man känner från äldre jernåldern 

 framgår, att en väsentlig olikhet i formen varit rådande under 

 de nämnda perioderna. Tillverkningssättet synes i hufvudsak 

 hafva varit detsamma, men den äldre jernälderns kammar voro 

 mycket kortare i förhållande till höjden och skilde sig isynner- 

 het genom de oftast halfcirkelformiga ryggstyckena från vår yngre 

 jernålders kammar. De danska mossfynden 2 ), isynnerhet Vie- 

 mose-fyndet, innehålla en mängd kammar af denna äldsta typ, 

 som först i det yngsta fyndet, Kragehul-fyndet 3 ), visar en öfver- 

 gång till Björkö-typen. Att man i ett gotländskt fynd (St. H. 

 M. N:o 1687), som af Dr H. Hildebrand anses tillhöra slutet 

 af den gotländska jernåldern, finner en kam af den äldsta typen, 

 är väl att betrakta såsom ett enstaka undantag- från regeln, då 

 flera andra gotländska fynd från samma tid, t. ex. Rikvide-fyndet 

 (St. H. M. N:o 2394), innehålla kammar af den mest tydliga 

 Björkö-typ. Anmärkningsvärdt är att på Björkö hittills ej an- 

 träffats en enda tvåsidig kam. Att sådana dock varit i bruk 

 vid denna tid, synes af ett par fragment uti ett gotländskt fynd 

 (St. H. M. N:o 1667) från slutet af den gotländska jernåldern. 

 I fynd från medeltiden blifva de allmännare. 



') Det förtjenar anmärkas, att den jemte ett stycke bernsten anträffades på 2,5 

 fots djup under en fullkomligt genomkolad stock och i omedelbar beröring 

 med densamma, men den visar det oaktadt, lika litet som bernstenen, något 

 spår af att hafva varit i beröring med elden. 



2 ) Engelhardt, Nydam Mosefund p. 18, Pl. V, flg. 9 — 11, och Vimose Fundet 

 p. 9, Pl. 2. , 



3 ) Engelhardt, Kragehul Mosefund p. 3, Pl. IV, fig. 13 — 17. 



