ÖFVEKSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 187 3, N:0 5. 49 



talas om »skämlings-vantar, sydda (o: stickade) med skämlins 

 (o: ben-nål) af ull-garn». Enligt ett enskildt meddelande för- 

 varas på Smålands Museum i Vexiö några sädana skämlingar 

 (jemte prof på stickningssättet) »alldeles likadana med ßg. 16 

 och 17». Nämnda skämlingar lära härröra från Bergs socken i 

 Kronobergs län, der de funnos brukliga lios allmogen år 1867, 

 och förmodligen ännu i dag; de äro förärade till Museum af 

 den nämnde författaren. Det är således sannolikt, att en stor 

 del af de ofvan nämnda bennålarna från Björkö äro sädana 

 »skämlingar», medelst hvilka man virkade eller stickade (på små- 

 ländska »sydde») vantar och dylikt, men de öfriga hafva ej gerna 

 kunnat användas annat än som prylar - ' till upprymmande af hål 

 i skinn eller dylikt. 



I sammanhang med skämlingarna bör omnämnas ett föremål 

 af elghorn, som troligen varit ett slags doppsko till någon skäm- 

 ling eller pryl, hvars spets man velat väl bevara. Det är koniskt, 

 5,3 cffltr långt och 1 cmtr i diameter vid basen, i hvilken är 

 borradt ett hål af 3,5 cmtrs djup och 0,5 cmtrs diameter. Spetsen 

 föreställer ett djurhufvud med en fin bandslinga om halsen, och 

 närmare basen stå två rader af de vanliga ringsiraterna. Strax 

 under hufvudet är ett hål, från hvars mynningar en kort fåra 

 sträcker sig ned mot basen, påtagligen antydande riktningen af 

 det snöre, som varit draget genom hålet för att fastbinda dopp- 

 skon vid det föremål, hvars spets skulle skyddas. Likheten med 

 de i våra dagar brukliga strumpstickshållarne är omisskännelig. 



Att elghorn och ben äfven användes till skaft påjernredskap, 

 bevisas genom fynden af den ena hälften af ett skaft möjligen 

 till en knif och ett sylskaft med en bit af sylen bibehållen, båda 

 förfärdigade af elghorn, samt ett med zigzaglinier och rutor ut- 

 siradt stycke af en får-metatarsus, som i den nedre, afbrutna 

 ändan bär spår af rosten från tången på något jernredskap. 

 Det förstnämnda knifskaftet är 9 cmtr långt och halfcylindriskt 

 samt har medelst tvänne nitar, den ena i midten, den andra 

 närmare främre ändan, varit fästad vid ett motsvarande stycke. 

 Den främsta niten har derjemte tjenat till att fasthålla tången, 



Öfvers. af K. Vet.-Akad. Förh. Arg, 30. N:o 5. 4 



