70 STOLPE, UNDERSÖKNINGAR PA BJÖRKÖ. 



och Grönländare enligt nämnde författare behandla motsvarande 

 ben af Renen. Phalangerna äro ytterst sällan klüfna. 



Foglar. 



?20. Pilgrimsfalken {Falco peregrinus Gmel.) representeras 

 af ett enda tarso-metatarsalben. 



21. Hafsörnen (Haliaetus Albicilla (L.)). Ossa metacarpi 

 (11 + 20), ändra fingrets första phalanger (2), ulnse(8 + 6). Så- 

 ledes minst 20 individer. Då hittills inga andra ben af Hafsörnen 

 anträffats, än sådana som tillhöra vingarne, vore man frestad 

 att antaga, att endast dessa blifvit hemförda till öri, och att de 

 till föda odugliga kropparna qvarlemnats på det ställe, der örnen 

 blifvit dödad. Att detta skett ute i skärgården är antagligt, 

 då så många andra tecken häntyda på jagtfärder dit. 



22. Korpen {Corvus Corax L.). Ossa metacarpi (3). 



23. Kråkan {Corvus Cornix L.). Ossa metacarpi (2). 



24. Kajan {Corvus Monedula L.). Ett os metacarpi. 



25. Ladusvalan {Hirundo rustica L.). En numerus. 



26. Tama hönset {Gallus domesticus Briss.) förekommer 

 mycket allmänt. Lemningarna utgöras af- ossa coracoidea, ulnse, 

 ossa metacarpi och nietatarsi (de senare ofta med ansenliga 

 sporrar), sterna m. m. Kycklingben förekomma mycket talrikt. 

 En hop äggskal, naturligtvis mycket sönderkrossade, anträffades 

 på 4,5 fots djup. 



27. Tjädern {Tetrao Urogallus L.). Ossa metacarpi (o 71 

 3 + 2, $ 2 + 1). 



?28. Hvita Storken {Ciconia alba Briss.). Ett os coracoideum 

 visar i det hufvudsakliga en slående likhet med hvita storkens, men 

 i anseende till några smärre olikheter (isynnerhet i formen på 

 tuberositas furcularis) måste arten tillsvidare anföras med reser- 

 vation. Sannolikt härrör benet från en äldre individ, än de två, 

 hvilkas skelett jag haft tillfälle att undersöka i Zoologiska Riks- 

 musei samlingar. — Att af detta enda ben draga den slutsatsen, 

 att storken fordom haft sitt hemvist ända här uppe i Mälare- 

 dalen, är naturligtvis icke berättigadt. Antagligen härrör benet 



