104 LINNAUSSONj RESEBERÄTTELSE. 



dervarande lager stå till våra svenska. Jag gär nu att redogöra 

 für de slutsatser, som jag i detta afseende trott mig kunna draga 

 af de gjorda iakttagelserna. Till grund för jemförelsen lägger 

 jag den lagerserie som blifvit uppställd af FR. Schmidt i hans 

 Untersuchungen über die Silurische Formation von Ehstland, 

 Nord-Livland und Oesel. Uppifrån nedåt äro enligt honom lag- 

 ren följande: 



8. Obere Oesel'sche Gruppe- 

 7. Untere Oesel'sche Gruppe. 



6. Zone des vorherrschenden Pentamerus ehstonusj Gruppe der 

 5. Zwischenzone _ J glatten 



4. Borealis-Bank und Jördensche Schicht ) Pentameren. 



3. Borkholm'sche Schicht. 

 2 a. Lyckholm'sche Schicht. 

 2. Wesenberg'sche Schicht. 

 Ib. Jewe'sche Schicht. 

 1 a. Brandschiefer. 

 1. Vaginatenkalk. 



Ohioritkalk. 



Grün sand. 



Thonschiefer. 



Ungulitensand. 



Blauer Thon. 



Den blåa leran, det lägsta af de uppräknade lagren, ligger 

 i vestra delen af området under hafvets nivå, och jag hade derför 

 blott på ett ställe, vid Kunda, tillfälle att studera henne. Hon 

 är der blottad i de branta väggarne af en å, som ett stycke 

 nedanför utfaller i hafvet. I sin öfre del sägs hon innehålla åt- 

 skilliga sandstenshvarf, och dessa erinrade mig vid första an- 

 blicken om Eophytonsandstenen i Vestergötland. Deras öfre 

 yta bär ofta märken efter böljslag, den undre åter talrika af- 

 gjutningar, till bildningssättet utan tvifvel analoga med dem som 

 så ymnigt förekomma i Eophytonsandstenen. Dessa afgjutningar 

 hade dock här ganska obestämda former. En tycktes vara en 

 Cruziana. måhända den i Vestergötland vanliga C. dispar. De 



