ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 18 73, N:o 5. 105 



öfriga voro alldeles obestämbara. Sjelfva bergarterna — såväl 

 leran som den i henne inlagrade sandstenen — äro till utseendet 

 ej olika Eophytonsandstenens motsvarande bergarter, ehuru be- 

 tydligt lösare. Afven läget är detsamma. Vid Petersburg har man 

 nämligen genom borrning funnit, att den blåa leran, som på djupet 

 ofta innehåller underordnade sandstenslager, h vilar omedelbart på 

 urbergets granit. För min del känner jag mig af dessa skäl så 

 godt som öfvertygad, att den blåa leran är eqvivalent med vår 

 svenska Eophytonsandsten och en gång utgjort en omedelbar 

 fortsättning af den. Jag hoppas, att framtida palseontologiska 

 undersökningar skola gifva ett positivt stöd åt denna åsigt. Der- 

 vid möter dock den svårigheten, att man ej känner några ge- 

 nomskärningar af den blåa lerans lägre delar. 



Ungulit- eller Obolussandstenen torde, såsom redan Schmidt 

 antagit, motsvara vår Fucoidsandsten i inskränkt bemärkelse, 

 d. v. s. öfre delen af vår kambriska sandsten. Några palseonto- 

 logiska bevis härför kunna för närvarande ej anföras; men båda 

 lagren torde ännu vara för litet undersökta, för att man skulle 

 behöfva fästa synnerlig vigt vid den omständigheten, att inga 

 gemensamma försteningar blifvit påträffade. De enda bestäm- 

 bara försteningar äro i dem båda Brachiopoder af Lingulidfa- 

 miljen. I Östersjöprovinserna har man funnit dessa blott i 

 Obolussandstenens aldra öfversta del, som deremot vanligen är 

 alldeles späckad med fragment af dem, under det att de Brachio- 

 poder som träffats i Vestergötlands Fucoidsandsten härstamma 

 från en lägre nivå och äfven der förekomma ganska sparsamt. 

 Obolussandstenens hufvudmassa, i hvilken inga «försteningar på- 

 träffats, liknar mycket Fucoidsandstenen i Vestergötland och 

 Nerike; men är betydligt lösare, så att han till och med vanligen 

 smulas sönder mellan fmgrarne. En petrografisk likhet mellan 

 båda lagren är, att de i sin öfre del bruka vara starkt impregne- 

 rade med svafvelkis. Deras ställning i lagerserien är densamma. 

 Möjligen har dock Obolussandstenens bildning fortgått längre 

 än den svenska Fucoidsandstenens, då han omedelbart öfver- 



