4 EDLUND, OM VÄRMEUTVECKLINGEN VID ELEKTR. URLADDNINGAR. 



Tielt med den ethermängd, som blifvit förflyttad. Hade denna 

 ethermängd varit Q , skulle det förrättade arbetet hafva blifvit 



och den utvecklade värmemängden 



W=a^Qh; (1) 



hvarvid h, såsom redan är nämndt, betyder den hastighet, som 

 ethern skulle hafva vid samma strömstyrka uti en ledare med 

 genomskärningsarean 1 och a x är en konstant. 



Hvad som nu blifvit nämndt, rörande den galvaniska ström- 

 men, skall i det följande användas för att theoretiskt deducera 

 de empiriska formler, som angifva värmeutvecklingen vid elek- 

 triska urladdningar. 



2. Om den värmemängd, som utvecklas i en kontinuerlig 

 del af slutningsbågen vid urladdningen af ett elektriskt batteri, 

 kallas W, den urladdade elektricitetsmängden Q och s utmärker 

 storleken af batteriets belagda yta, så är enligt RlESS: 



VV ~ 1 + bV s' W 



hvarest V x beror af dimensionerna och beskaffenheten af den ledare,, 

 hvari värmeutvecklingen undersökes, d. v. s. af den ledare, som 

 är insatt i luftthermometern, samt V på samma sätt är beroende 

 af den ledare, som infogas i den konstanta ledningsbågen och 

 som växlar från det ena försöket till det andra. V Y och V äro< 

 föröfrigt ingenting annat än hvad som enligt det föregående kan 



uttrvckas med — och — , det vill säga, de utmärka motstånden 

 J ej w, 



i de ifrågavarande ledarne, då dessa genomgås af strömstyrkans 

 enhet, a och b äro konstanter, som genom försöken bestämmas. 



3. På den ena af batteriets beläggningsytor har ethern en 

 större och på den andra en mindre täthet än i det normala till- 

 ståndet. Men då etherns elasticitet är utomordentligt stor, kan 

 öfverskottet på den ena beläggningen och bristen på den andra 

 blott utgöra en obetydlig bråkdel af hela den ethermängd, som 

 beläggningarne innehålla i det normala tillståndet. Vid urladd- 

 ningen öfvergår öfverskottet från den ena beläggningen och fyller 



