4 NORDENSKIÖLD, OM KRISTALLVAT TORTS INFL. PÅ KRISTALLFORMEN.. 



och vinklar äro nära likadana, än emellan 2:ne rombiska kri- 

 stallgestalter, med olika, ej från hvarandra härledbara grund- 

 former. 



I ett för en längre tid sedan offentliggjordt arbete (Bidrag till 

 den kristallografiska isomorfin och dimorfin. Vetenskaps- Akade- 

 miens Handlingar. 1857, B. 2) har jag sökt förklara detta för- 

 hållande (att stökiometriskt lika sammansatta ämnen kristallisera 

 i olika kristallsystemer, men med nära öfverensstämmande vinklar) 

 o-enom antagandet, att molekylerna hos de flesta ämnen ursprung- 

 ligen hafva ett snedvinkligt axelsystem och att de mera regelmäs- 

 siga kristallgestalterna bero på en upprepad molekylar-tvillings 

 bildning, lik den man i stort märker hos krysoberyll, harmotom 

 eller de trikliniska feltspatsarterna. 



Om t. ex., såsom närstående figur visar, den sexsidiga pris- 

 men utgjorde ett aggregat af en mängd mycket små rombiska 



kristallpartiklar med vinklar af nära 1 ) 

 60' och 120° i det basiska planet, 

 och grupperade i olika ställningar 

 till hvarandra, så är det klart att 

 en såväl optiskt, som kristallogra- 

 fiskt enaxig, hexagonal kristall skulle 

 uppstå. Skulle , kristallpartiklarna 

 utgöras af sådana genomkorsnings- 

 tvillingar, som man finner hos har- 

 motom, sa skulle en qvadratisk form 

 uppstå: af qvadratiska tvillingspar- 

 tiklar, t. ex. sådana som träffas på kalkopyrit (Danas Mineralog. 

 s. 65. fig. 93), erhållas reguliära kristaller. På ett likartadt sätt 

 kan man tänka sig, att rombiska kristaller uppkomma af mono- 

 kliniska, äfvensom monokliniska af trikliniska. Liksom den 

 vanliga, så kan också den molekulära tvillingsbildningen äga rum 

 på flere olika sätt. Härigenom uppstår dimorfism inom samma 

 kristallsy stein. Afven hemimorfismen kan på detta sätt med 

 lätthet förklaras. 



Fig. 1. 



1 ) Erfarenheten lärer, att för en dylik tvillingsbiidning vinklar af absolut 60° 

 och 120° icke äro af nöden. 



