OFVEßSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1873, N:0 8. 29 



1 



felorsak. 



2 



felorsaker. 



o 



felorsaker. 



4 felorsaker. 



Fel. 



Sannolikhet. 



Fel. 



Sannolikhet. 



Fel. 



Sannolikhet. 



Fel. 



Sannolikhet. 



Rel. 



Abs. 



Rel. 



Abs. 



Rel. 



Abs. 





Rel. 



Abs. 



-4,5 









-9 











-13 







0,0000 



-17 



O.oooo 



-4 



1 





-8 



1 





-12 



1 



0,0014 



-16 



1 



2 



Q 



■ — O 



1 





-7 



2 





-11 



o 



41 



-15 



4 



t; 



Q 



1 





-6 



3 





-10 



6 82 



-14 



10 



15 



-1 



1 





-5 



4 





- 9 



10 



134 



-13 



20 



30 







-hl 



1 



1 



>0,lill 



-4 

 -3 



5 

 6 





- 8 



— 7 



15 

 21 



206 



•288 



-12 

 -11 



35 

 56 



53 



85 



+ 2 



1 





— 2 



7 





- 6 



28 



384 



-10 



84 



128 



+ o 



1 





-1 



8 





— 5 



36 



494 



- 9 



112 



171 



+3 



1 









9 



0,un 



- 4 



45 



617 



- 8 



165 



252 



+ 4 



1 





+ 1 



8 





— a 



52 



7T3 



— i 



216 



329 



+ 4.5 



1 





+ 2 



7 





— 2 



57 



782 



- 6 



260 



412 









, o 

 + 



6 





- 1 



£0 



823 



- 5 



324 



494 





I 





j 







61 



0,0837 



- 4 



375 



575 





| 







+ 1 



60 





— c 



420 



640 









i 







- 2 



456 



695 





: j 









i 

 i 



- 1 



480 



731 





1 





| 





! 







489 



0,0745 



Di\ 



isor j 



9 







81 







729 





1 



6561 



Om man vill grafiskt framställa felfördelningkurvan för 

 x — £, d. v. s. då blott en felorsak varit verkande, så reducerar 

 sig denna till en med abscissaxeln parallel linea från — 4,5 till 

 + 4,5, belägen på afståndet 0,n 11 från axeln. A Taft XI Fig. 2 

 tinnes denna anförd genom linien b'ab. 



För två felorsaker reducerar sig felfördelmngskurvan till två 

 räta linier ca ochac. Detta resultat är alldeles detsamma som det 

 hvartill BESSEL kommit. Kurvan éde framställer felfördelnings- 

 kurvan för 3 felorsaker. Man ser nu att genom den tredje felorsa- 

 kens tillkomst all synbar diskontinuitet försvunnit och att kurvans 

 form så nära öfverensstämmer med den Gaussiska felfördelnings- 

 kurvans, att det fordras ett ganska vandt öga att skilja dem 

 från hvarandra. Vid närmare granskning fiuner man dock att 

 kontinuiteten endast är skenbar. Man finner nemligen att kurvan 



