44 EISEN, OM SKANDINAVIENS LUMBKICIDER. 



Jag anför här nedan märksvulsternas läge hos de mig bekanta 

 svenska och norska arterna. 



Emedan slägtet Lumbricus efter hvad jag kunnat finna 

 hyser en talrik mängd arter, kanske flera hundrade, föreslår jag 

 att sönderdela detta stora slägte i flera smärre, och anser jag, 

 att våra skandinaviska arter för närvarande kunna grupperas i 

 åtminstone fyra slägten, skiljda såväl genom fysiologiska som 

 biologiska karakterer. 



Under Lumbricus communis anser jag med Prof. Boeck 

 att flera skiljda arter blifvit sammanförda, hvilka med L. 

 riparius borde bilda ett eget slägte, karakteriseradt genom 

 frånvaron af allt rödbrunt pigment, samt genom sin hvitaktiga 

 och ljusa färg. Tillsvidare förenar jag dem med A. foetida, 

 arborea och siobrubicunda under ett gemensamt slägte: Allo- 

 lobophora. 



Om identiteten af den af mig beskrifna L. puter med Hoff- 

 meisters art af samma namn har jag redan förut yttrat tvifvel, 

 hvilka nu styrkas ännu mera sedan jag denna sommar i Skåne 

 funnit ännu en art, hvilken med L. puter Hoffmr delar samma 

 lefnadssätt, hvilket således är gemensamt för åtminstone två 

 arter. Jag anför derför den af mig fordom benämda L. puter 

 härnedan under namn af Dendrobcena Boeckii, anseende att det 

 karakteristiska i borstens läge väl berättigar den till erhållande 

 af ett eget slägtnamn- 



Allurus tetraedrus, utmärkt såväl genom läget af tub. ventral, 

 på 12 segmentet, genom bakkroppens form, ändsegmentets stor- 

 lek, som ock genom ett egendomligt lefnadssätt, synes mig af alla 

 arter vara den, son svårast kan med de öfriga sammanföras 

 under slägtet Lumbricus. 



Bland de skandinaviska Lumbriciderna torde det Linneanska 

 namnet Lumbricus lämpligast böra bibehållas för de trenne ar- 

 terna L. terrestris, purpureus och rubellus, eller för alla, som 

 med föröfrigt enahanda hufvudkarakterer äfven förena den att 

 segmentum buccale är ofvantill tillfullo deladt af lobus cephalicus, 

 hvilkens bakre förlängning således når kroppens första segment. 



