ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1873, N:0 8. 59 



efter ett par års förvaring i sprit, bård och fast. Hans färg var 

 ljust gråhvit med der och livar, särdeles på den närmast fenan 

 belägna delen, starkare samlingar af ett svart pigment, hvilket 

 liksom det å sjelfva fenan bestod af smä och täta svarta punkter. 

 Den yttre beklädnaden utgöres på ungefär balfva utväxten af en 

 tunn hud, liknande den på fenan, men på den distala mera 

 luxurierande halfvan finnes icke någon från knölens massa skilj— 

 bar hudbeklädnad, ehuru ytan der och livar innehåller större 

 och mindre oregelbundna och mycket tunna benskållor, hvilka i 

 någon mån erinra om missbildade fjäll och på flera ställen skjuta 

 ut i oregelbundna fina taggar. Den stora knölens fäste vid fenan 

 utgöres af en kort stjelk af 35 ni.m. genomsnitt, hvilken stjelk 

 genombryter fenan och bildar den mindre knölen på dess mot- 

 satta sida. Bifogade ritning (tig. 1) åskådliggör bäst detta för- 

 hållande; dock bör anmärkas, att en betydlig del af den stora 

 knölen här undanskymmes af fenan. 



Vid genomskärning hade knölen ett späckartadt utseende, 

 var afdelad i olikstora, sammansmältande och derför på snitt- 

 ytan nägot otydliga runda lober, samt hade i sitt inre ett slags 

 benstomme, hvilket liksom i kristallisationer, under form af långa 

 taggar och lameller af ända till mikroskopisk finhet, från en 

 mera samlad ossifikationshärd i knölens inre sköt ut i alla rikt- 

 ningar och delvis sammanhängde med de ofvannämnde benskål- 

 lorna och taggarna på ytan. Denna benbildning hade dock icke 

 större fasthet än att den temligen lätt kunde genomskäras med 

 en stark knif. För utrönande af knölens sammanhang med sjelfva 

 fenan, uppdissekerades så mycket deraf, som kunde ske utan att 

 förstöra preparatet, hvarvid visade sig, att fenstrålarna på an- 

 häftningsstället ännu voro i behåll, men hade större mjukhet 

 än fenstrålarna i den oskadade delen af fenan, och var deras 

 yta ojemn och taggig af fina bennålar, hvilka stodo i samband 

 med benbildningen i knölens inre. För öfrigt sammanhängde 

 svulstmassan intimt med fenstrålarna och genomträngde inter- 

 stitierna mellan dessa, sålunda bildande roten till den mindre 

 knölen på venstra sidan. 



