68 WAHLGREN, NÅGRA BIDRAG TILL DE VILDA DJURENS PATHOLOGI. 



samma former i olika utbildning som finnas hos normala epi- 

 dermisbildningar — se fig. 9. På grund fiäraf torde den patholo- 

 giska process, som här förorsakat näbbdeformiteten, kunna dia- 

 gnosticeras som ett epithelioma, utgånget från hornslidans matrix. 

 Orsaken till denna åkomma bör väl närmast sökas i någon yttre 

 skada å näbben under fogelns tidigare lifsperiod, hvarigenom 

 framkallats en excessiv utbildning af hornelementer under om- 

 ständigheter, som för en sådan varit särdeles gynsamma, men 

 hvilka jag icke tilltror mig att nu närmare kunna angifva. Så- 

 som ofvan blifvit nämdt anses »våta år» disponera för abnorma 

 ansvällningar å näbb och fötter hos rapphönsen; men om den 

 egentliga beskaffenheten af dessa ansvällningar torde, så vidt jag 

 vet, inga på närmare undersökning grundade uppgifter föreligga. 

 Jag får emedlertid anmärka, att båda åren 1869 och 70 i de 

 trakter, der här i fråga varande foglar fälldes, icke voro utmärkta 

 för någon ovanlig väta. 



4. Fraktur å öfverarmbenet hos Ejder (Fuligula mollissima). 

 Icke så sällan påträffar man läkta benbrott hos vilda djur, 

 och hvarje osteologisk samling torde kunna förete exempel på 

 dylika, men de förekomma vanligtvis på sådana ben, som för 

 djurens rörlighet och sålunda för deras "förmåga att »slå sig ut» 

 äro af jemförelsevis mindre betydelse såsom refben, ryggrads- 

 utskott, svanskotor o. d.; då deremot frakturer af de större 

 benen i de flesta fall torde hafva djurets undergång till följd. 

 Hvad foglarna särskilt vidkommer, finner man allt emellanåt 

 vid skelettering, hurusom brott och skador på mindre vigtiga 

 hen fullständigt sammanläkts utan synbart men för den ska- 

 dade, liksom man ofta är i tillfälle iakttaga, att genom skott- 

 skador lemlästade foglar, hvilka till följd deraf råka i fången- 

 skap, snart nog blifva helbregda, äfven der skadan varit af ganska 

 svår beskaffenhet 1 ). Så torde dock icke vara förhållandet med 



') Bland flera observerade fall vill jag blott anföra följande: För ett par år 

 sedan erhöll Lunds museum en vingskjuten Björktrast, på hvilken skottet 

 hade krossat venstra öfverarmbenet vid dess öfre fjerdedel med betydlig 



