70 WAHLGREN, NÅGRA BIDRAG TILL DE VILDA DJURANS PATHOLOGI. 



bentagg af 12 m.m. längd, utvisande hvilken liflig nybildnings- 

 process försiggått inom de benet omgifvande partierna; liksom 

 det ofvan sammanväxningen uppskjutande stycket af den distala 

 delen genom sin skrofliga och lockra yta samt sitt minskade 

 omfång ger tillkänna, att detta stycke varit på väg att absor- 

 beras. Oaktadt sålunda allt antyder en intensiv inflammations- 

 process vid sjelfva brottstället, synes dock tydligt, att denna varit 

 starkt lokaliserad och hvarken a den proximala eller distala de- 

 len sträckt sig längre än som var nödvändigt för sjelfva sammah- 

 lödningen. Pneumaticiteten hos benet har deremot här helt och 

 hållet blifvit upphäfd, och dess , inre fyldt af en talgig massa. 

 Att fogeln kunnat öfverlefva en så betydlig skada, torde 

 tinna sin förklaring deri, att han var en simfogel, som hvarken 

 för ställflyttning eller för uppsökande af näring behöfde anlita 

 vingarna, och som genom förmågan att dyka / hade lätt att und- 

 gå hvarjehanda faror. Hade en sådan skada träffat en fogel, 

 som varit mera beroende af sina vingar, skulle hon helt säkert 

 medfört döden; äfven en hönsfogel eller vadare, som på marken 

 rör sig med lätthet och hämtar sin föda till fots, skulle sanno- 

 likt, äfven om han lyckats hinna få skadan läkt, snart nog omkom- 

 mit såsom ett lätt byte för rofdjur eller såsom oförmögen att 

 undfly andra för lifvet vådliga omständigheter. 



