72 EDLUND, THEOKETISK DEDUKTION AF NÅGRA ELEKTR. FENOMENER. 



beläggningen lika mycket positiv som negativ elektricitet, och 

 den rörelsen accelererande kraften har derföre nu upphört; men 

 de i rörelsen varande elektriska molekulerna fortsätta icke desto 

 mindre sin rörelse i samma riktning som förut till följd af sin 

 inneboende vis inertiae. Häraf förorsakas ett öfverskott af ne- 

 gativ elektricitet på den ursprungligen positiva beläggningen och 

 af positiv på den andra. Rörelsen tillintetgöres derpå af de 

 växande tensionskrafterna, af hvilka slutligen de elektriska ladd- 

 ningarne återföras i motsatt riktning och en ny oscillation börjar 

 o. s. v. Denna fram- och återgående rörelse skulle komma att 

 fortsättas huru länge som helst, om ledningsbågen mellan båda 

 beläggningarne icke förorsakade något hinder mot röreken; men 

 som nu detta i verkligheten alltid är fallet, så kominer elektri- 

 citeten slutligen i hvila. Såsom man häraf ser, grundar sig 

 Feddersens förklaring derpå, att de elektriska molekulerna äga 

 vis inertiae. I det ögonblick under urladdningsprocessen, då på 

 hvardera beläggningen finnes lika mycket positiv som negativ 

 elektricitet, och då således den rörelsen accelererande kraften 

 upphört, innehafva de i rörelse varande molekulerna till följe af 

 sin vis inertiae en viss lefvande kraft, hvilken drifver dem i 

 samma riktning som förut, till dess att de af de motverkande 

 tensionskrafterna först bringas till hvila och dérefter af samma 

 krafter försättas i motsatt riktning mot förut. 



Denna förklaring är lika enkel som den skulle vara tillfyllest- 

 görande, i fall man kunde tillägga de elektriska molekulerna 

 någon märkbar vis inertiae; men detta kan enligt den hitintills 

 gällande åsigten öfver elektricitetens natur icke ske. För att 

 förklara strömbildningen och den Ohmska lagen har man nem- 

 ligen nödgats antaga, att de elektriska fluida sakna vis inertiae, 

 eller åtminstone att denna är så ringa, 'att den vid förklaringen 

 af de elektriska fenomenerna icke behöfver tagas i betraktande. 



Under urladdningens förlopp måste nödvändigt ett tidsmo- 

 ment inträffa, då de båda elektriska fluida aro lika fördelade 

 mellan båda belaggningarne, då således på hvarje beläggning 

 finnes lika mycket positiv som negativ elektricitet, och i detta 



