76 EDLUND, THEORETISK DEDUKTION AF NÅGRA ELEKTK. FENOMENER. 



beläggningen till den andra, lika stor som hastigheten i det 

 första. Häraf skulle således följa, att oscillationernas antal vore 

 alldeles oberoende af laddningens storlek. Men då en större 

 urladdning ägt rum, kan motståndet i luften vid gniststället icke 

 vara fullt lika som om urladdningen varit mindre: gniststräckan 

 är å ena sidan längre, men å den andra bör dess lednings- 

 förmåga äfven vara större, derföre att en större urladdning gått 

 derigenom. Om dessa två hvarandra motverkande omständig- 

 heter icke fullt kompensera hvarandra, måste antalet oscillationer 

 deraf i någon mån förändras 1 ). 



Det är tydligt, att storleken af oscillationerna måste växa i sam- 

 ma mån som den ethermassa, hvilken i slutet af urladdningen på 

 samma tid är i rörelse, blir större. Men storleken af denna ether- 

 massa växer under för öfrigt lika förhållanden med urladdnings- 

 bågens längd. För att få oscillationerna att upphöra, fordras således 

 ett större motstånd, om ledningsbågen är lång än om den är kort. 



Alla dessa ur theorien nu härledda satser bekräftas af de 

 anställda observationerna. , 



2. I ett föregående arbete 2 ) har jag uppvisat orsaken till 

 uppkomsten af de Peltierska fenomenerna. Dessa härleddes då 

 ur v tvänne experimentelt gifna fakta, nemligen: l:o att värme- 

 utvecklingen i en ledare till följe af dess motstånd är propor- 

 tionelt med detta motstånd, multipliceradt med qvadraten på 

 strömstyrkan, samt 2:o att strömmen enligt Favres undersök- 

 ning i sin helhet hvarken producerar eller förbrukar värme, enär 

 den värmesumma, som uppkommer i hela den slutna ledningen, 

 är lika stor med den, hvilken skulle hafva uppstått af de i sta- 

 peln försiggångna kemiska förändringarna, i fall ingen ström hade 

 ägt rum 3 ). Vi skola nu deducera de Peltierska fenomenerna 

 ur den af mig framställda elektriska theorien. 



') Om en luftsträcka af konstant längd (ett Geisslers rör) såsom vid Paalzows 

 försök är i ledningen innesluten, bör motståndet blifva mindre om laddningen 

 är stor, och således, såsom Paalzow äfven funnit, oscillationernas uppträ- 

 dande bero af laddningens storlek. 



2 ) 'Se Öfversigt af Vet. Akad:s Förh. för 1870. Pogg. Ann. B. 140. 



3 ) Detta bevis har af Herr Wüllner blifvit missförstådt, såsom man kan se af 

 hans »Lehrbuch der Experimental-Physik» 3:dje uppl. 4:de B. sid. 545. Det 



