85 EDLUND, THEORETISK DEDUKTION AF N\GR.\ EUEKIR. FENOMEXEK. 



täthet samt oj ledarens genomskärningsarea, sa blir coÖh ström- 

 styrkan vid samma tidsmoment. Under tidselementet dt utöfvas 



således pa vätskan i strömmens riktning ett tryck, som är lika med 



(ofihrldt 



Men nu cnShdt är ingenting annat' än den ethermängd, sem 

 under tiden dt passerat genom ledaren, och denna kan betecknas 

 med — dg. Man får således: 



<<■> 

 Om Q utmärker batteriets hela laddning och integralen af 

 sistnämnda uttryck tages mellan gränserna noll och Q, så får 

 man för hela det af urladdningsströmmen mot vätskan utöfvade 

 trycket expressionen: 



—rl. 



(O 



Detta tryck är således proportionelt med laddningens stor- 

 lek, men oberoende af storleken af beläggningsytan. Om således 

 inga andra krafter verkade på vätskan än detta tryck, så borde 

 vätskans stighöjd vara alldeles oberoende af beläggningsytans 

 storlek. Men tyngdkraften söker att föra vätskepelaren tillbaka, 

 och dess verkan tilltager med längden af urladdningstiden, hvil- 

 ken åter växer med storleken af beläggningsytan. För en bestämd 

 laddning Q blir således vätskans stighöjd något mindre, da ladd- 

 ningen är fördelad på en större yta än då denna är mindre; 

 hvilken slutföljd öfverensstämmer med Quinckes observationer. 



I det ofvan anförda har blifvit förutsatt, att vätskans mole- 

 kuler under strömmens genomgång befinna sig i det normala 

 tillståndet, d. v. s. innehålla lika mycket ether kondenserad, som 

 om ingen ström ägde rum, och vätskan icke visade några . elek- 

 triska egenskaper. Detta bör väl i allmänhet blifva fallet, om 

 den galvaniska strömmen vid försöken begagnas, och om vät- 

 skans ledningsförmåga icke är allt för ringa. Men nu kan det 

 inträffa, att denna ethermängd blir i någon mån ökad eller 

 minskad. Detta kan ske antingen genom strömmens direkta 

 inflytande eller derigenom att vätskans molekuler genom berö- 

 ring med eller friktion mot rörets eller diafragmans väggar blifva 



