ÖFVEKSIGT AFK. VETENSK.-AKAD. FORHANDLING AK 1837, N:0 8. 87 



elektriska. I sådant fall blir naturligtvis fenomenet väsentligen 

 modifieradt. Då ethermolekulerna under strömmens fortgång 

 tränga sig fram mellan vätskans molekuler, är det antagligt, att 

 några af de förra under vissa förhållanden kunna hämmas i sin 

 rörelse och fasthål las af de sednare. Under andra förhållanden 

 torde det kunna antagas, att de i rörelse varande ethermoleku- 

 lerna rycka med sig några af dem, som äro i hvila omkring 

 vätskans molekuler, och på detta sätt beröfva dessa sednare 

 någon del af den ethermängd, som de hälla kondenserad. Detta 

 är icke Irelt och hållet en, lös förmodan. Det kan nemligen med 

 skäl anmärkas, att hvad som nu blifvit yttradt, rörande förloppet 

 vid ethermolekulernas rörelse i en ledare, i sjelfva verket icke 

 är någonting annat än hvad som enligt den dagliga erfarenheten 

 äger rum, då en vanlig vätska eller gas strömmar uti en kanal 

 eller ett rör. 



Vi antaga nu, att vätskans molekuler på det ena eller andra 

 sättet blifvit elektriska. Vid framställningen af de kemiska 

 fenomenerna har blifvit visadt, att den ena kemiska beståndsdelen 

 af en vätskemolekul rörer sig med samma kraft mot den ena 

 polen som den andra beståndsdelen mot den andra. Om ingen 

 kemisk sönderdelning äger rum, förmår strömmen icke till följe 

 af dessa krafters verkan att förflytta molekulen i den ena eller 

 andra riktningen, emedan båda de inverkande krafterna äro lika 

 stora och verka i motsatt riktning. Detta måste blifva förhål- 

 landet, ''så länge vätskemolekulen forblifver i det neutralt elek- 

 triska tillståndet, d. v. s. häller sin normala mängd ether kon- 

 denserad. Om deremot vätskemolekulen innehåller ett öfverskott 

 af ether, så söker strömmen tydligen att förflytta honom mot 

 den positiva polen. Skulle den ethermängd vätskemolekulen 

 innehåller i stället vara mindre än den normala, så söker ström- 

 men att föra honom till den negativa polen. Strömmens ifråga- 

 varande verkan på en vätskemolekul utgöres (såsom af fram- 

 ställningen rörande de kemiska fenomenerna synes) uteslutande 

 af den verkan, som den del af strömmen, hvilken ligger i vätske- 

 molekulens omedelbara närhet, utöfvar pä densamma. . 



