4 STUXBERG, KARCINOLOGISKA IAKTTAGELSER. 



DeD yttre-undre fliken, något -mer än en tredjedel längre än den 

 inre, i sin inre hälft af nästan samma tjocklek som den öfre, 

 nedom midten tjockast, mot spetsen hastigt afsmalnande, visar 

 innanför cuticulan omkring tio ringformiga upphöjningar, är i 

 spetsen försedd med ett groft och starkt ocilieradt borst, lika 

 långt som den inre fliken. Den öfre fliken slutligen är fyra 

 gånger så lång som bred, utefter hela sin längd rak och af samma 

 bredd, framtill i inre kanten rundad, i spetsen utskickande 

 tvänne ocilierade borst, ett rätt framåt (det inre), mycket starkt 

 och groft, två tredjedelar så långt som sjelfva fliken, ett utåt- 

 framåt (det yttre), dubbelt kortare och smalare än det förra. 

 Ringformiga upphöjningar finnas på alla flikarne men äro tyd- 

 ligast utpräglade på de bägge undre. Hela antennstyckets längd, 

 från dess bas till den yttre flikens spets (borsten oräknade) 

 mätte 0,2 7 m.m., dess bredd vid basen 0,0 5 m.m. 



Epistomium är halfcirkelformigt, nedskjuter ett stycke 

 nedom mandiblerna och är i undre randen tätt naggadt, borstlöst. 



Mandiblerna utgöras af tvänne vid munöppningens sidor 

 nedhängande stycken, i sin öfre hälft föga tillplattade, jämn- 

 breda, i den nedre skifformiga, konvext-konkava, i hela den 

 undre cirkelformigt rundade randen försedda med tätt stälda, 

 föga framskjutande rundade tänder. 



Strax nedom epistomium, snedt innanför mandiblerna och 

 det främre maxillparet, ser man början till hypostomium. Det 

 är tvänne små vårtlika upphöjningar, ej sällan knottriga, ännu 

 mycket svagt utbildade och belägna jämförelsevis långt ifrån 

 kroppens ventrala midtellinie. De kunna skönjas redan långt 

 innan djuret utträder ur ägget såsom små upphöjningar, och 

 detta utseende bibehålla de länge utan att undergå någon märk- 

 bar förändring. Men med djurets utträdande ur ägget rycka de 

 närmare tillsammans, tillplattas från främre och bakre sidorna 

 och komma så slutligen att antaga den form, som är för hypo- 

 stomium egen. 



De främre maxillerna, af ungefär samma längd som 

 mandiblerna, men hälften kortare än de bakre maxillerna, liksom 



