42 NATHORST, OM NÅGRA FÖRMODADE VÄXTFOSS1LIER. 



derpå ånyo nedsjunka, i det de samtidigt flyttats något framåt. 

 Denna omständighet kan synas vara af ringa vigt, men jag har 

 ansett mig böra anföra densamma för att visa, att de båda bild- 

 ningarne öfverensstämma i de minsta detaljer. Man skall vidare 

 måhända framdeles anträffa två eller flera exemplar af Eophyton, 

 som äro hvarandra så lika, att hvarje list å det ena igenfinnes 

 ä det andra, och måhända skall ett sådant fynd anses såsom 

 bevis för Eophytons natur af växtaftryck. Det är dock ofvan 

 nämn dt, att de fåror, som af framdrifvande växter bildas, fort- 

 löpa regelbundet ända till hundradetals fot, hvarföre man till 

 och med borde vänta sig, att två eller flera fragmenter af samma 

 spår böra anträffas, i hvilket fall de anträffade exemplaren böra 

 fullkomligt öfverensstämma. Vidare torde på förhand böra an- 

 märkas, att växtspåren äfven kunna förete rätt skarpa böjningar, 

 beroende deraf, att växten först drifvits t. ex. mot stranden, 

 till hvilken den ej hunnit då vattnet börjat falla, hvarpå den 

 drifvit åt motsatt håll, i hvilket fall — såsom jag flera gånger 

 iakttagit — fårans böjning kan vara skarp nog. 



Man skulle vidare kunna invända, att vid denna förklaring 

 öfver Eophytons bildning förekommer en motsägelse, i det att 

 mot dess^ växtliga natur har först framhållits frånvaron af kol, 

 men dock sedermera antagits, att den är spår af växter, hvilka 

 väl äfven å sin sida böra gifv.it upphof åt kol. I sammanhang 

 härmed torde vi kunna diskutera frågan, om hvilka de växter varit, 

 som lemnat upphof åt Eophytonbildningen. Af verkliga växter 

 från denna etage eller rättare från Fucoidsandstenen känner man 

 hittills blott alger, nämligen Fucoides antiquus Brongn. och Fucoi- 

 des circinnatus Brongn. Dessutom förefinnes å Lunds geologiska 

 museum en hittills obeskrifven alg från Eophytonsandstenen. Afven 

 enligt hvad vi hittills känna om lagarne för organismernas upp- 

 trädande, kunna vi ej här gerna vänta andra växter än alger. Vi 

 hafva derföre intet skäl att antaga, att andra växter än algei hafva 

 lemnat upphof åt Eophytonbildningen. Alla alger lemna, då de 

 förruttna, intet eller åtminstone högst obetydligt kol och före- 

 komma till följd af den lätthet och hastighet, med hvilken de 



