48 NATH0RST, OM NÅGRA FÖRMODADE VÄXTKOSSIL1ER. 



heten, som, såsom ofvan är visadt, ingalunda är för växter egen- 

 domlig, och huruvida ens någon »stam» och »grenar» af den för- 

 domsfrie granskaren kunna urskiljas, torde med skäl kunna ifråga- 

 sättas. Dessutom torde dess skarpkantiga begränsningslinier re- 

 dan i och för sig vara ett tillräckligt bevis mot dess växtliga 

 natur. 



En annan särdeles egendomlig bildning uppkommen af rinnande 

 vatten, under ett särskildt betingadt förhållande, hade jag äfven 

 lyckan iakttaga i närheten af Cromer. På ett ställe, der stranden 

 sluttade obetydligt, och der vattnet till följd af ebben dragit sig 

 tillbaka, förekom i sanden ett källsprång, som dock icke före- 

 tedde någon egentlig hufvudåder, utan blott yttrade sig deri- 

 genom, att vatten oupphörligt framsipprade ur sanden på en 

 yta med ungefär 20 — 30 fots diameter. På denna yta före- 

 funnos flera stenar från 1 till 5 tum i diameter. Kring hvarje 

 af dessa var som vanligt en urholkning, förmodligen uppkommen 

 af böljrörelsen, i det att böljorna brötos mot stenarne och så- 

 lunda bortsköljde den närmaste sanden. Då hafsvattnet be- 

 täckte denna yta, var den föröfrigt jemn och likformig, men 

 till följd af det underifrån framsipprande vattnet nästan en half- 

 flytande massa. Då hafsvattnet drog sig tillbaka, och således 

 äfven» en del af vattnet mellan sandpartiklarne rann undan, 

 måste tydligen detta medföra en sättning eller hopsjunkande af 

 sandmassan. Detta förorsakade, att vid de omnämnda hålig- 

 heterna kring stenarne kunde ej kanterna vara så branta som 

 förut, och dels härutaf dels till följd af det från stranden rin- 

 nande vattnet, instörtade något af deras mot stranden vettande 

 sida. Så fort en sådan liten urskärning på denna sida bildats, 

 utvidgades densamma otroligt hastigt bakåt af det uppifrån 

 rinnande vattnet, som nu hade en fåra att rinna uti. Genon" 

 denna fåra åter blef sanden närmast densamma litet torrare, och 

 för att återställa jemnvigten strömmade genast vatten från alla 

 sidor mot denna fåra, som på detta sätt upptog bifåror, dessa 

 sädana af andra ordningen o. s. v. Den på detta sätt uppkomna 

 bildningen bestod således af ett förgrenadt system af«märre fåror, 



