ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAU. FÖRHANDLINGAR 18 73, N:0 10. 9 



4. Populus arctica Hr. 



5. Fagus Deucalionis Unc. 



Allmännast och bäst bevarad är Populus arctica; ny for- 

 den arktiska miocena floran är »Smilax lingulata, som vi förut 

 blott känna från brunkolslagren i norra Tyskland (Rixhöft). 

 Alla öfriga arter förekomma vid Ofre Atanekerdluk, hvarföre 

 samma vegetation utan tvifvel på den tiden var rådande öfver 

 hela halfön. 



5. Siuiflk på Disco. 



Växterna förekomma i en jernlera liksom vid Atanekerdluk 

 och Netluarsuk och äro delvis rätt väl bevarade. Enligt Nor- 

 denskiöld tillhöra dessa lager en högre geognostisk nivå än 

 Iglosungoak och det på andra sidan Waigattet belägna Atane- 

 kerdluk. Likväl förekomma nästan alla här anträffade arter 

 — 12 af 14 — äfven vid Atanekerdluk, så att floran vid Sini- 

 tiklagrens bildning fortfarande måste hafva haft samma prägel. 

 De härstädes träffade arterna äro: 



1. Sclerotium populicola Hr. på blad af Populus arctica. 

 Denna svamp är äfven allmän på poppelblad från Oe- 

 ningen. 



2. Equisetum boreale Hr. 



3. Taxites Olriki Hr. 



4. Glyptostrobus europams Brgn. 



5. Taxodium distichum miocenum Hr. 



6. Sequoia Langsdorfii Brgn. 



7. Pinus hyperborea Hr. 



8. Cyperus Sinifikiana m. 



9. Populus Richardsoni Hr.? 



10. — arctica Hr. 



11. Carpinus grandis Ung. 



12. Corylus Mac Quarrii Forb. sp. 



13. Hedera Macclurii Hr.? 



14. Ilex longifolia Hr. 



